Провадження № 33/4820/132/21 
Справа № 686/24396/20 Головуючий в 1-й інстанції Антонюк О. В. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кулеша Л. М. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 березня 2021 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугель А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2020 року, –

в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот  неоподатковуваних мінімумів  доходів громадян, що становить десять тисяч двісті гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави, судовий збір в сумі 420 грн. 20 коп. 

За постановою місцевого суду, 23 вересня 2020 року, приблизно о 21 год. 05 хв. в м. Хмельницькому, по вул. Старокостянтинівське шосе, 5/4, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ЗАЗ 110557», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. В порушення п.2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків.  
Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене  ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із таким рішення місцевого суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану постанову місцевого суду, провадження по справі закрити на підставі п.1ч.1ст.247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Апелянт стверджує, що не керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджує інспектор УПП в Хмельницькій області на відеозаписі, який зробленого того ж дня працівниками УПП, крім того зазначений інспектор стверджує, що не зупиняв транспортний засіб.
Також апелянт зазначає, що свідки, які на даному відеозаписі стверджували, що саме вони зупинили транспортний засіб, яким керував він і викликали УПП, не викликалися в судове засідання першої інстанції, не надавали жодних пояснень, їх особи не встановлювалися, не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень, а тому їх покази не можуть бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Звертає увагу, що працівники УПП теж не допитувалися як свідки даної події, а тому відсутні докази, що він керував транспортним засобом.
Стверджує, що він лише сидів у своєму транспортному засобі, а про керування ним транспортним засобом працівникам поліції стало відомо, лише, зі слів очевидців, а тому він не був зобов`язаний на вимогу працівника поліції проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відмовився від нього.
Вважає, що місцевим судом не дослідженні всі докази та обставини у справі, а тому постановлено невірне рішення щодо нього, яке підлягає скасуванню. 
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали адміністративного справи, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд першої інстанції, при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Суддя місцевого суду прийшов до обґрунтованого висновку про повне доведення вини ОСОБА_1 у скоєні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного сп`яніння, при викладених у постанові обставинах.
Так, з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №415382 від 23.09.2020 року слідує, що ОСОБА_1 в м.Хмельницькому, по вул.Старокостянтинівське шосе,5/4, керував транспортним засобом, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився на місці зупинки та в медичному закладі в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В судді першої інстанції ОСОБА_1 свою вину  у вчиненні цього правопорушення не визнав, пояснив, що у вказаний в протоколі про адміністративне правопорушення день та час він дійсно відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскільки не керував транспортним засобом, а сидів в автомобілі та вживав спиртні напої.
З письмових пояснень свідків  ОСОБА_2 (а.с.4) та ОСОБА_3 (а.с.5), слідує, що вони були очевидцями того, як ОСОБА_1 відмовився пройти перевірку для визначення стану сп`яніння за допомогою приладу “Драгер” на місці зупинки та в медичному закладі і були присутніми при складанні протоколу.
Також, з письмових пояснень свідків ОСОБА_4 (а.с.6) та ОСОБА_5 (а.с.7) убачається, що вони зупинили транспортний засіб «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 ., і від водія було чути запах алкоголю, тому вони викликали поліцію.
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів,  ОСОБА_6  не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Доводи апелянта в апеляційній скарзі про те, що він не керував транспортним засобом, спростовуються відеозаписом, переглянутим в судовому засіданні апеляційної інстанції і з якого убачається, як ОСОБА_1 пояснює працівникам поліції, що вживав спиртні напої та погоджується пройти огляд за допомогою приладу Драгер, але поводить себе зухвало, нецензурно виражається, ображає працівників поліції. Свідки пояснюють, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, виїхав на зустрічну смугу руху, здійснив аварійну ситуацію, тому вони були змушені наздогнати його і зупинити. Коли побачили, що останній знаходиться в нетверезому стані, викликали поліцію. Після неодноразових пропозицій працівниками поліції водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, останній не відмовлявся, але не вживав ніяких дій для проходження огляду, тому працівники поліції прийшли до висновку, що він відмовляється від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , який, останній, особисто підписав. 
Обставини відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, та докази, що здійснював керування транспортним засобом у встановлений день та час, зафіксовані на вказаному відеозаписі, а тому, посилання апелянта про не допит в судовому засіданні свідків, працівників поліції, не є істотним порушенням вимог закону, які б були підставою для скасування судового рішення, так як його винуватість у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю інших доказів.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 , адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.289, ст.294 КУпАП, суддя- 

п о с т а н о в и л а:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                                 Кулеша Л.М.