СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2021 р.                                                                           Справа № 922/1488/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя  Мартюхіна Н.О. 
при секретарі Соляник Н.В., 
від позивача - Бігдан О.А. – на підставі Ордеру Серії АХ №1035779 від 12.01.2021р.; 
від відповідача - Серпутько Д.Є. – на підставі довіреності від 21.09.2020р. №7/2, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер", м.Харків, (вх.№2326 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 (суддя Буракова А.М., ухвалене в м.Харків об 11:24год., дата складення повного тексту – 13.08.2020р.)
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер", м.Харків, 
до відповідача: Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради, м.Харків, 
про стягнення 1995863,10грн., 

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 1995863,10 грн., де: 1501400,00 грн. - майнова шкода; 360986,85 грн. - інфляційні; 133476,25 грн. - 3% річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що отримана ним шкода стала об`єктивним наслідком поведінки відповідача, неправомірність якої підтверджена рішенням господарського суду Харківської області від 17.04.2019р. у справі № 922/247/19, яким визнано незаконними дії Комунального підприємства “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” Харківської міської ради щодо заміни реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 під час здійснення 20.04.2011 року державної реєстрації права власності ТОВ “Компанія “Партнер” на нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11, 12, 12а, 12б, 2 поверху № 14-17, 19-23 в літ. “А-3” загальною площею 340,8 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 в задоволенні позову відмовлено повністю, з тих підстав, що наявними в матеріалах справи доказами спростовується причетність відповідача до припинення права власності позивача на нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б, 2-го поверху № 14-:-17, 19-:-23, загальною площею 340,8 кв.м у будівлі літ. “А-3” за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5, оскільки саме позивачем - ТОВ “Компанія “Партнер” було надано для проведення реєстрації речових прав правовстановлюючий документ, який містив недостовірні відомості, отже, позивач є саме тією особою, яка несе повну відповідальність за достовірність і повноту інформації, наданої їм відповідачу у справі в заяві про державну реєстрацію прав та доданих документах, та за результати розгляду відповідачем вказаної заяви.
Отже, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту завдання саме відповідачем матеріальної шкоди внаслідок припинені права власності позивача на об`єкт нерухомого майна, зокрема не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою відповідачем, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.
У зв`язку із вищевикладеним, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.
Крім того, місцевим господарським судом було відмовлено в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності, з огляду на відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, що призвело до передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Зокрема, апелянт наголошує, що КП "ХМБТІ" розглядаючи заяву позивача про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості, правовстановлюючим документом для чого було свідоцтво від 31.01.2011р., видане державним нотаріусом, державний реєстратор був обізнаний із реєстраційним номером зазначеного об`єкту нерухомості – 21926894 та відповідно за наслідками розгляду заяви позивача повинен був прийняти рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Компанія "Партнер" про державну реєстрацію права власності, з тих підстав, що заявлене право вже зареєстроване, в такому разі, на думку апелянта, йому б не була завдана матеріальна шкода за стягненням якої він звернувся до суду з відповідним позовом.
Проте, замість відповідного рішення, державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості, із одночасною зміною його реєстраційного номеру, що, в свою чергу, призвело до викривлення даних реєстру прав на нерухоме майно, оскільки один об`єкт нерухомості було зареєстровано за двома власниками та двома реєстраційними номерами.
Відповідач своїми діями зі створення облікового реєстраційного запису та заміни ідентифікаційного (облікового) номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 створив факт набуття, зміни або припинення речових прав позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна та завдав позивачу цими діями матеріальну шкоду у розмірі вартості предмета іпотеки
Апелянт наголошує, що отримана ним шкода стала об`єктивним наслідком поведінки відповідача, неправомірність якої підтверджена рішенням господарського суду Харківської області від 17.04.2019 по справі № 922/247/19, яким визнано незаконними дії Комунального підприємства “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” Харківської міської ради щодо заміни реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 під час здійснення 20.04.2011 року державної реєстрації права власності ТОВ “Компанія “Партнер” на нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11, 12, 12а, 12б, 2 поверху № 14-17, 19-23 в літ. “А-3” загальною площею 340,8 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5.
Отже, зазначеним судовим рішенням встановлено преюдиціальні факти щодо незаконності дій відповідача з заміни реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна під час здійснення 20.04.2011р. державної реєстрації права власності позивача на об`єкт нерухомості.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020р. залишено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" на рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом при зверненні до Східного апеляційного господарського суду з відповідною апеляційною скаргою було порушено порядок визначений підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України та відповідно не було порушено питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення.
15.09.2020р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: заяву про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги (вх.№8680).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2020р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" на рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20; встановлено відповідачу у справі строк до 06.10.2020р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання та призначено справу до розгляду на 12.10.2020р. 
05.10.2020р. відповідачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9482), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер", рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 залишити без змін.
09.10.2020р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката (вх.№9671), в якій просить суд стягнути з Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 163941,59грн.
09.10.2020р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу (вх.№9672).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2020р., у зв`язку із відпусткою судді Здоровко Л.М. та судді Гези Т.Д., для розгляду справи №922/1488/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 12.10.2020р. оголошено протоколу перерву до 23.11.2020р. 
20.11.2020р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із тим, що його представник як особа, яка мала контакт з пацієнтом хворим на COVID -19 підлягає самоізоляції на термін 14 днів з моменту контакту із хворим у відповідності до підпункту 1 пункту 20 постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020р. №641 (вх.№11373).
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 20.10.2020р., у зв`язку із відпусткою судді Лакізи В.В., для розгляду справи №922/1488/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.11.2020р. оголошено в судовому засіданні перерву до 14.12.2020р. 
В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду, яке відбулось 14.12.2020р. було оголошено протокольну перерву до 13.01.2021р. 

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.01.2021р. представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали відповідні пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як зазначав в позовній заяві позивач, 15.10.2008р. між ЗАТ ІК "Восток" (надалі - повірений), Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Декуріон" (надалі- покупець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №Б-227Ю (з урахуванням додаткової угоди до договору від 12.01.2009р. т.1 а.с.15-16, а.с.17), відповідно до умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продавцю цінні папери загальною вартістю 5000000,00грн., а покупець прийняти та сплатити їх вартість в строк до 01.03.2009р. 
Факт виконання продавцем умов укладеного між сторонами договору купівлі -продажу цінних паперів підтверджується доданим до позовної заяви Актом прийому-передачі до договору від 15.10.2008р. (т.1 а.с.18).
В забезпечення виконання зобов`язання за договором договору купівлі -продажу цінних паперів 06.02.2009р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Декуріон" (надалі - іпотекодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" (надалі – іпотекодержатель) було укладено іпотечний договір (т.1 а.с.19-20), відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11, 12, 12а, 12б, 2-го поверху № 14-:-17, 19-:-23, загальною площею 340,8 кв.м, розташовані у будівлі літ. “А-3” за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5 (пункт 1 іпотечного договору).
Відповідно до пункту 2 договору, зазначені вище приміщення належать іпотекодавцю на підставі рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2008р. у справі №29/506-08, Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП "ХМБТІ" 08.12.2008р. № витягу 21185196, реєстраційний номер 21926894 (т.1 а.с.21-23,24)

У зв`язку із невиконанням ТОВ "Декуріон" грошового зобов`язання відповідно до умов договору купівлі- продажу цінних паперів, 29.12.2009р. Державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. за заявою ТОВ "Компанія "Партнер" було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки (т.1 а.с.25).
На виконання приписів статті 41 Закону України "Про іпотеку", 05.03.2010р. державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень Відділу державної виконавчої служби Головного управ  ління юстиції у Харківської області було винесено постанову про відкриття виконавчого про  вадження №ВП17827287 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису (т.1 а.с.26-27).
07.04.2010р. державним виконавцем було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні (т.1 а.с.28-29).
Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості майна ТОВ "Декуріон" від 20.05.2010р. (т.1 а.с.30-31), вартість нерухомого майна, на яке було звернено стягнення відповідно до іпотечного договору - нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11,12,12а, 126, 2-го поверху № 14-17, 19-23 літ. "А-3" загальною площею 340,8кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5 - склала 1501400,00грн.
В межах виконавчого провадження №ВП17827287, відповідно до приписів Закону України "Про іпотеку", були проведені прилюдні торги з продажу наведеного нерухомого майна, що були визнані такими, що не відбулись. 
27.01.2011р. державним виконавцем було винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а також складено відповідний акт №17827287 від 27.01.2011р. про реалізацію предмета іпотеки (т.1 а.с.32-33,34).
31.01.2011р. державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю., на підставі зазначеної постанови та акту було видано свідоцтво про придбання ТОВ "Компанія "Партнер" майна з прилюдних торгів, які не відбулися (т.1 а.с.35).
20.04.2011р. державним реєстратором КП "ХМБТІ" - Кобиляцькою А.А., на підставі свідоцтва від 31.01.2011р., було зареєстровано право власності ТОВ "Компанія "Партнер") на об`єкт нерухомості - нежитлові приміщення підвалу № № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11,12,12а, 126, 2-го поверху № 14-17, 19-23 літ. "А-3" загальною площею 340,8кв.м. за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав №29738290, виданим 20.04.2011р. КП "ХМБТІ" (т.1 а.с.36).
Відповідно до наведеного витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що під час державної реєстрації права власності позивача, державний ре  єстратор, в межах своїх повноважень, наданих приписами чинного на час реєстрації законодавства, здійснив зміну реєстраційного номера об`єкта нерухомості, а саме, реєст  раційний номер 21926894 було змінено на 33475928.
Отже, як зазначав позивач, 20.04.2011р., у зв`язку з набуттям ним права власності на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, відбулося погашення грошового зобов`язання ТОВ "Декуріон" перед ТОВ "Компанія "Партнер" у розмірі, що дорівнює вартості майна, визначеного під час виконавчого провадження - 1501400,00грн.

Разом з тим, як зазначав позивач, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017р. у справі №640/18410/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017р. та постановою Верховного Суду від 04.07.2019р., задоволено позов фізичної особи ОСОБА_1 до ТОВ "Компанія "Партнер"; витребувано у ТОВ "Компанія "Партнер" на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ. "А-2", АДРЕСА_1 , у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108136063101, які також зазначені в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином - нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ. "А-3" Громадянська, 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11542463101; припинено право власності ТОВ "Компанія "Партнер" та припинено будь-які інші пов`язані та похідні речові права та права третіх осіб на нежитлові приміщення підвалу № І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ. "А-3" м. Харків, загальною площею 340,8 кв. Громадянська, 5, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 11542463101 (т.1 а.с.37-42,43-52,54-71).
Зазначеним судовим рішенням було, зокрема, встановлено наступне:
- "17.09.2009р. ТОВ "Декуріон" передало спірні приміщення в іпотеку відповідачу - ТОВ "Компанія "Партнер" в забезпечення виконання зобов`язань перед ТОВ "Компанія "Партнер".
31.01.2011р. ТОВ "Компанія "Партнер" у зв`язку з невиконанням ТОВ "Декуріон" зобов`язань по договору переоформило на себе право власності на об`єкт, в результаті чого отримало свідоцтво, видане державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою ОТО. від 31.01.2011р. №5-236. 
На момент отримання вищевказаного Свідоцтва відповідачем, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на даний спірний об`єкт було зареєстровано право власності за іншим суб`єктом - ПАТ "Банк "Меркурій", що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.09.2015, яка міститься в матеріалах справи".
Таким чином, як зазначав позивач, наведеним рішенням суду було встановлено, що на момент звернення ТОВ "Компанія "Партнер" до КП "ХМБТІ" з заявою про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно 20.04.2011р., придбане позивачем відповідно до умов іпотечного договору, яке було зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 21926894, за тим же номером було зареєстровано право власності іншої особи - ПАТ "Банк "Меркурій", що, зокрема, підтверджується доданим позивачем до позовної заяви Витягом про державну реєстрацію прав від 29.12.2010р. №28552460, яким зареєстровано право власності ПАТ "Банк "Меркурій" на об`єкт нерухомого майна - нежитлові при  міщення підвалу № І,1-го поверху № 1-12, 2-го поверху № 14-22 літ. "А-2" загальною площею 330,8кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.72). 

Отже, 29.05.2017р. (з моменту набрання рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017р. у справі №640/18410/15-ц законної сили) ТОВ "Компанія "Партнер" було позбавлено права власності на об`єкт нерухомості, право власності на яке було зареє  стровано КП "ХМБТІ" 20.04.2011р. із присвоєнням об`єкту нерухомості нового реєстраційного номеру.
На думку позивача, КП "ХМБТІ" розглядаючи заяву позивача про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості, правовстановлюючим документом для чого було свідоцтво від 31.01.2011р., видане державним нотаріусом, державний реєстратор був обізнаний із реєстраційним номером зазначеного об`єкту нерухомості – 21926894 та відповідно за наслідками розгляду заяви позивача повинен був прийняти рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Компанія "Партнер" про державну реєстрацію права власності.
Проте, замість рішення про мову у реєстрації, державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості, із одночасною зміною його реєстраційного номеру, що, в свою чергу, призвело до викривлення даних реєстру прав на нерухоме майно, оскільки один об`єкт нерухомості було зареєстровано за двома власниками та двома реєстраційними номерами.
Вважаючи свої права порушеними, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до КП "Харківське МБТІ", в якому просило суд визнати незаконними дії Комунального підприємства “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” Харківської міської ради щодо заміни реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 під час здійснення 20.04.2011р. державної реєстрації права власності ТОВ “Компанія “Партнер” на нежитлові приміщення підвалу № 1,1-го поверху № 1, 2, 3, За, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11,12,12а, 126, 2 поверху № 14-17, 19-23 в літ. “А-3” загальною площею 340,8 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5. 
Рішенням господарського суду Харківської області від 17.04.2019р. у справі №922/247/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2019р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “Партнер” до комунального підприємства “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” Харківської міської ради задоволено повністю; визнано незаконними дії комунального підприємства “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” Харківської міської ради щодо заміни реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 під час здійснення 20.04.2011 року державної реєстрації права власності ТОВ “Компанія “Партнер” на нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11, 12, 12а, 12б, 2 поверху № 14-17, 19-23 в літ. “А-3” загальною площею 340,8 кв. м. за адресою: м.Харків, вул. Громадянська, 5 (т.1 а.с.73-81). 
Оскільки рішенням господарського суду Харківської області від 07.04.2019р. у справі №922/247/19 було встановлено протиправність дій відповідача, а саме, незаконність дій відповідача в особі державного реєстратора щодо заміни реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 під час здійснення 20.04.2011р. державної реєстрації права власності ТОВ "Компанія "Партнер" на нежитлові примі  щення, ТОВ “Компанія “Партнер” вважаючи наведені обставини підтвердженням факту спричинення йому майнової шкоди, що відбулась у вигляді позбавлення права власності на об`єкт нерухомості, 18.05.2020р. звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" Харківської міської ради про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 1995863,10 грн., де: 1501400,00 грн. - майнова шкода; 360986,85 грн. - інфляційні; 133476,25 грн. - 3% річних (т.1 а.с.1-83).
Рішенням господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у даній справі в задоволенні позову відмовлено повністю (т.2 а.с.200-215).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (стаття 15 Цивільного кодексу України).
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (стаття 16 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Загальне поняття "збитки", відповідно до даної правової норми, складається із двох складових. По-перше, це так звана "реальна шкода", під якою розуміються дві групи витрат: витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, тобто фактичні витрати, які вже зроблені особою та витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
По-друге, поняття "збитки" включає в себе так звану упущену вигоду, під якою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.
В якості підстав для стягнення майнової шкоди позивач вказує на те, що КП "ХМБТІ" розглядаючи заяву позивача про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості, правовстановлюючим документом для чого було свідоцтво від 31.01.2011р., видане державним нотаріусом, державний реєстратор був обізнаний із реєстраційним номером зазначеного об`єкту нерухомості – 21926894 та відповідно за наслідками розгляду заяви позивача повинен був прийняти рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ "Компанія "Партнер" про державну реєстрацію права власності.
Проте, замість відповідного рішення, державний реєстратор прийняв рішення про реєстрацію права власності на зазначений об`єкт нерухомості, із одночасною зміною його реєстраційного номеру, що, в свою чергу, призвело до викривлення даних реєстру прав на нерухоме майно, оскільки один об`єкт нерухомості було зареєстровано за двома власниками та двома реєстраційними номерами та як наслідок, 29.05.2017р. ТОВ "Компанія "Партнер" було позбавлене рішенням руду права власності на об`єкт нерухомості, право власності на яке було зареє  стровано КП "ХМБТІ" 20.04.2011р. із присвоєнням об`єкту нерухомості нового реєстраційного номеру.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.   Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.
Наявність всіх вказаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.
Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, спричиненою потерпілій стороні. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Оскільки предметом спору у даній справі є стягнення шкоди, предметом доказування у справі є наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення з боку Комунального підприємства "Харківське міське бюро технічної інвентаризації".
Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, обов`язок щодо доведення наявності складу цивільного правопорушення, наявність всіх елементів якого є обов`язковою передумовою деліктної відповідальності, покладений на позивача.

Як було зазначено вище, рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017р. у справі №640/18410/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017р. та постановою Верховного Суду від 04.07.2019р., задоволено позов фізичної особи ОСОБА_1 до ТОВ "Компанія "Партнер"; витребувано у ТОВ "Компанія "Партнер" на користь ОСОБА_1 об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення підвалу №1, 1-го поверху 1-12, 2-го поверху №14-22 в літ. "А-2", АДРЕСА_1 , у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108136063101, які також зазначені в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наступним чином - нежитлове приміщення підвалу №І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ. "А-3" Громадянська, 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11542463101; припинено право власності ТОВ "Компанія "Партнер" та припинено будь-які інші пов`язані та похідні речові права та права третіх осіб на нежитлові приміщення підвалу № І; 1-го поверху №1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б; 2-го поверху №14-:-17, 19-:-23 в літ. "А-3" м. Харків, загальною площею 340,8 кв. Громадянська, 5, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна – 11542463101 (т.1 а.с.37-42,43-52,54-71).
Зазначеним судовим рішенням було, зокрема, встановлено наступне:
-"28.01.2008р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу № І, 1-го поверху №1-12, 2-го поверху №14-22, в літ. "А-2" загальною площею 330,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я М. реєстр № 674
ОСОБА_4 та АКБ "МЕРКУРІЙ" було укладено іпотечний договір стосовно об`єкту, з метою забезпечення виконання зобов`язань по договору споживчого кредиту, який було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Літвіновою Я.М. та 29.01.2008р. та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 28.01.2008р.
29.12.2009р. право власності було зареєстровано за ПАТ Банк "Меркурій" (договір від 27.02.2009р. № 685)
31.07.2015р. за результатами проведення аукціону між позивачам та ПАТ Банк "Меркурій", було укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень підвалу №1, 1-го поверху №1-12, 2-го поверху №14-22, в ліг. "А-2" загальною площею 330,8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Грузковою, реєстр № 1234.
Право власності позивача на даний об`єкт було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майні, номер запису про право власності 10631922, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108136063101. 
ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард" з 07.07.2006р. було орендарем частини об`єкту - а саме нежитлового приміщення ї-го поверху в літ. "А-2" площею 105,5 кв.м, по АДРЕСА_1 (орендодавець на той час власник ОСОБА_2 ).
ОСОБА_2 повідомив усіх орендарів про намір продати належні йому нежитлові приміщення об`єкту жоден з орендарів не скористався своїм правом пріоритетного покупця і об`єкт було продано ОСОБА_3 .
ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард" звернулося до Київського районного суду м. Харкова з позовом про переведення на себе прав та обов`язків покупця об`єкту та визнання права власності на об`єкт.
10.10.2008р. заочним рішенням Київського районного суду м Харкова (скасованим пізніше ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30.09.2009) даний позов було задоволено, але в результаті подальшого розгляду даної справи в судах першої та апеляційної інстанцій, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2010р. у справі № 2-1055/10/17 (залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 04.08.2010р.) вищезазначений позов ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард" було залишено без задоволення.
Посилаючись на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2008р. (скасованого пізніше ухвалою апеляційного суду Харківської області від 30 09.2009р.), 28.10.2008р. ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард" уклало без нотаріального посвідчення угоду з ТОВ "Декуріон" договір купівлі-продажу об`єкту
13.11.2008р. рішенням господарського суду Харківської області по справі №29/506-08 визнано дійсним вищезазначений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28.10.2008р. між ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард" та ТОВ "Декуріон" та визнано право власності за останнім.
08.12 2008р. право власності було зареєстровано КП "Харківське міське БТІ" за ТОВ "Декуріон".
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010р. у справі №29/284-10, винесеною за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ БАНК "Меркурій" (на той час іпотекодержатель об`єкту), вищезазначене рішення Господарського суду Харківської області по справі №29/506-08 від 13.11.2008р. скасовано, в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України по справі №29/284-10 (№29/506-08) від 02.03.2011р. вищевказану постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010р. у справі №29/284-10 залишено без змін.
17.09.2009р. ТОВ "Декуріон" передало спірні приміщення в іпотеку відповідачу - ТОВ "Компанія "Партнер" в забезпечення виконання зобов`язань перед ТОВ "Компанія "Партнер".
31.01.2011р. ТОВ "Компанія "Партнер" у зв`язку із невиконанням ТОВ "Декуріон" зобов`язань по договору переоформлює на себе право власності на об`єкт, в результаті чого отримує свідоцтво, видане державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. від 31.01.2011р. №5-236. 
На момент отримання вищевказаного Свідоцтва відповідачем, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на даний спірний об`єкт було зареєстровано право власності за іншим суб`єктом ПАТ "Банк "Меркурій", що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.09.2015р., яка міститься в матеріалах справи".

Крім того, рішення Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017р. у справі №640/18410/15-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017р. та постановою Верховного Суду від 04.07.2019р. також було встановленого наступне:
- "Відповідач при прийняти рішення про залишення у себе предмету іпотеки, а саме при оформленні Свідоцтва достовірно знав, що правовстановлюючим документом відчужувача ТОВ "ДЕКУРІОН" було рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2008р. у справі №29/506-08 і повинен був проявити обережність і пересвідчитись в його законній силі.
Крім того, на момент отримання вищевказаного Свідоцтва відповідачем, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно на даний спірний об`єкт було зареєстровано право власності за іншим суб`єктом ПАТ "Банк "МЕРКУРІЙ", що підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.09 2015, яка міститься в матеріалах справи.
Отже, відповідач не вжив усіх розумних заходів, не виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна.
Судом встановлено, що на дату набуття відповідачем права власності 31.01.2011р. рішення суду на підставі якого іпотекодавець ТОВ "ДЕКУРІОН" набув право власності постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010р. було скасоване, як було вже скасоване ще 30.09.2009 року і рішення суду за яким набуло право власності ТОВ "Компанія з управління активами "Форвард".
Тобто слід зазначити, що оскільки за скасованими судовими рішеннями в 2009 та 2010 роках правові наслідки не виникають, то не можна вважати законним набуття відповідачем права власності на спірні нежитлові приміщення в 2011 році. "
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судова колегія зауважує, що законний власник спірних нежитлових приміщень підвалу № 1, 1-го поверху № 1-3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б, 2-го поверху № 14-17, 19-22, загальною площею 340,8 кв.м, розташованих в нежитловій будівлі за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 набув право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна після АКБ “Меркурій” та ОСОБА_3 і є їх правонаступником щодо речових прав на вказане нерухоме майно.
На даний час, право власності ОСОБА_5 на вказаний об`єкт нерухомого майна є дійсним та даний факт не спростовано позивачем.

Разом з тим, позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Компанія “Партнер” оформило право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна після ТОВ “Декуріон” та ТОВ “Компанія з управління активами “Форвард” за скасованими судовими рішеннями.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, при зверненні до відповідача разом із заявою про державну реєстрацію позивачем було надано правовстановлюючий документ - свідоцтво, р.№ 5-236 від 31.01.2011р., оформлене та видане державним нотаріусом 1-ї ХДНК Грошевою О.Ю., в якому містилася недостовірна інформація про належність права власності на предмет іпотеки ТОВ “Декуріон” на підставі рішення господарського суду Харківської області від 13.11.2008р. у справі №29/506-08.
Матеріалами справи підтверджено, що вказане рішення суду на момент видачі нотаріального свідоцтва від 31.01.2011р., р.№ 5-236 вже було скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.12.2010р. у справі № 29/284-10 (новий розгляд справи № 29/506-08), якою постановлено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.
Відповідно до приписів абзацу 3 пункту 2.2. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за № 157/6445 (редакція від 01.10.2010, актуальна на час вчинення реєстраційних дій) – відповідальність за достовірність та повноту інформації у заяві про державну реєстрацію прав та доданих документах несе заявник.
Відповідно до частини 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
У постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2019р. у справі №640/18410/15-ц зазначено: 
- "ТОВ “Компанія “Партнер” повинно було засумніватися у праві ТОВ “Декуріон” на відчуження цього майна. 
ТОВ “Компанія “Партнер”, проявивши розумну обачність, могло і повинно було знати про те, що спірне майно вибуло з володіння власника з порушенням вимог закону, що ставить під обґрунтований сумнів його добросовісність під час набуття ним спірного майна у власність.
Таким чином, позивач не є добросовісним набувачем права власності на нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б, 2-го поверху № 14-:-17, 19-:-23, загальною площею 340,8 кв.м у будівлі літ. “А-3” за адресою: АДРЕСА_1  ". 
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, недобросовісність набуття позивачем вказаного об`єкта нерухомого майна встановлена рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01.03.2017р., підтверджена ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29.05.2017р. та постановою Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2019р. у справі № 640/18410/15-ц. 
При зверненні до відповідача, позивачем - ТОВ “Компанія “Партнер” було надано для проведення реєстрації речових прав правовстановлюючий документ, який містив недостовірні відомості, отже, позивач є саме тією особою, яка несе повну відповідальність за достовірність і повноту інформації, наданої їм відповідачу по справі в заяві про державну реєстрацію прав та доданих документах, та за результати розгляду відповідачем вказаної заяви.

Судова колегія також враховує правову позицію, викладену постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.06.2020р. у справі № 906/585/19, відповідно до якої суть державної реєстрації прав – офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.
Вказані та аналогічні за змістом положення щодо офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно також містяться у п.1.2. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухома майно, який діяв станом на 20.04.2011р.
Отже, за наведених обставин, доводи апелянта про те, що відповідач своїми діями зі створення облікового реєстраційного запису та заміни ідентифікаційного (облікового) номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 створив факт набуття, зміни або припинення речових прав позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна та завдав позивачу цими діями матеріальну шкоду у розмірі вартості предмета іпотеки не відповідає дійсності, суперечить приписам вказаних вище нормативно-правових актів та зазначеній усталеній практиці Верховного Суду. 

Крім того, судова колегія також враховує, що Верховний Суд у постанові від 10.06.2020р. у справі № 906/585/19 дійшов висновку та звернув увагу на те, що ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації, а тим більше тлумачити факт державної реєстрації як підставу виникнення такого права є логічною та юридичною помилкою, намаганням підмінити поняття причини та наслідку.
Як вірно зазначено господарським судом першої інстанції, саме діями ТОВ “Компанія з управління активами “Форвард”, ТОВ “Декуріон” та ТОВ “Компанія “Партнер” було створено паралельний пакет правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна за умови існування іншої дійсної ланки правовстановлюючих документів, які встановлюють та підтверджують право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна іншої особи - ОСОБА_5 після ПАТ банк “Меркурій” та ОСОБА_3 . 
Реєстраційні (облікові) дії відповідача від 20.04.2011р. за своєю правовою природою є похідними від дій власників вказаного об`єкту нерухомого майна, не створили фактів набуття, зміни або припинення речових прав позивача на вказаний об`єкт нерухомого майна та не завдали йому матеріальної шкоди у розмірі вартості предмету іпотеки – вказаного об`єкту нерухомого майна.

Окрім викладеного, судова колегія також зауважує, що як під час розгляду справи місцевим господарським судом так і під час апеляційного перегляду даної справи позивач наголошував на тому, що за умови відмови відповідача у державній реєстрації права власності позивача на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, процедура погашення заборгованості ТОВ “Декуріон” перед ТОВ “Компанія “Партнер”, на умовах іпотечного договору та згідно приписів Закону України “Про іпотеку”, не була б завершена. 
Проте, матеріали справи не містять документального підтвердження оскарження позивачем факту реєстрації за ним права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна реєстратором відповідача. 
Апелянт не ставив перед судом питання захисту своїх прав шляхом визнання незаконною реєстраційної дії (реєстрації прав), що вчинена 20.04.2011р. за заявою позивача та на підставі наданого ним відповідачу нотаріального свідоцтва від 31.01.2011, р.№ 5-236 щодо нежитлових приміщень підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б, 2-го поверху № 14-:-17, 19-:-23, загальною площею 340,8 кв.м у будівлі літ. “А-3” за адресою: АДРЕСА_1 .
Положення частини 7 статті 36 Закону України “Про іпотеку”, яка з`явилася тільки у редакції Закону від 04.02.2019р. передбачає, що завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем).
Натомість, на момент реєстрації права власності позивача, а саме 20.04.2011р., діяла редакція Закону України “Про іпотеку” від 08.03.2011р., в якій не вказаний момент завершення процедури погашення заборгованості на умовах іпотечного договору, на який посилається позивач. 
Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, позивач не може посилатися на момент державної реєстрації права власності 20.04.2011р. як на момент завершення процедури погашення заборгованості на умовах іпотечного договору.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 17 Закону України “Про іпотеку”, в редакції станом на 27.01.2011р., іпотека припиняється у разі реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону. 
27.01.2011р. державним виконавцем винесено постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а також складений відповідний акт № 17827287 від 27.01.2011 про реалізацію предмета іпотеки. 
31.01.2011р. на підставі акту № 17827287 від 27.01.2011р. державним нотаріусом 1-ї ХДНК Грошевою О.Ю. оформлено та видано свідоцтво, р.№ 5-236, яке посвідчує право власності позивача на предмет іпотеки.
Судова колегія вважає, що вказані докази та наведені обставини належним чином підтверджують факт реалізації предмета іпотеки на користь позивача та свідчать, що процедура погашення заборгованості ТОВ “Декуріон” перед ТОВ “Компанія “Партнер”, на умовах іпотечного договору була завершена 31.01.2011р. та не пов`язана із проведенням відповідачем реєстраційних дій 20.04.2011. 

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що право власності позивача на предмет іпотеки виникло не з моменту проведення реєстратором відповідача державної реєстрації речових прав за позивачем - 20.04.2011р., а відповідно до положень частини 1 статті 334 ЦК України та частини 1 статті 49 Закону України “Про іпотеку” (в редакції станом на 27.01.2011р.) – з 31.01.2011р., тобто, з моменту оформлення та видачі державним нотаріусом 1-ї ХДНК Грошевою О.Ю. свідоцтва, р.№ 5-236, яке засвідчило укладення договору відчуження та набуття права власності позивача на предмет іпотеки. 
Таким чином, відповідач не має відношення до моменту та факту виникнення речових прав позивача на предмет іпотеки, оскільки погашення грошового зобов`язання ТОВ “Декуріон” перед позивачем у розмірі, що дорівнює вартості майна, визначеного під час виконавчого провадження – 1501400,00грн. відбулось в результаті вольових дій позивача, а саме – надання позивачем згоди державному виконавцю на придбання предмету іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна листом ТОВ “Компанія “Партнер” №4 від 20.01.2011р., як зазначено в акті № 17827287 державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, що не заперечується позивачем, а не в результаті вчинення 20.04.2011р. реєстратором відповідача відповідних реєстраційних (облікових) дій.

Апелянт наголошує, що реєстратор відповідача повинен був відмовити в проведенні державної реєстрації прав на нерухоме майно з тих підстав, що заявлене право вже зареєстроване, в такому разі, на думку апелянта, йому б не була завдана матеріальна шкода за стягненням якої він звернувся до суду з відповідним позовом.
Разом з тим, судова колегія повторно наголошує, що за проведенням державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до відповідача звернувся саме позивач та надав в якості правовстановлюючого документу нотаріальне свідоцтво про придбання предмету іпотеки. 
Вказане нотаріальне свідоцтво було видано без врахування факту існування іншого комплекту правовстановлюючих документів на спірний об`єкт нерухомості - іпотечного договору № 16-03-14 від 28.01.2008, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Літвіновою Я.М., р.№ 683, договору про внесення змін до іпотечного договору від 27.02.2009, посвідченим приватним ХМНО Літвіновою Я.М., р.№ 865, укладених між ОСОБА_3 та АКБ “Меркурій”.
Крім того, факт проведення за ТОВ “Компанія “Партнер” реєстрації права власності на предмет іпотеки позивачем, починаючи з 20.04.2011р. та до теперішнього часу, не оскаржувався та рішенням суду, яке набрало законної сили, протиправним або недійсним не визнавався.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.12.2018 у справі № 920/31/18, у спірних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки Відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 № 6 “Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди” зазначив, що “розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини”.
Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018р. у справі №920/316/17.
Проте, всупереч вимогам закону позивачем не було доведено належними та допустимими доказами наявності безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між матеріальною шкодою, про заподіяння якої діями відповідача стверджує позивач та реєстраційними діями реєстратора відповідача від 20.04.2011р.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що між завершенням процедури погашення заборгованості ТОВ “Декуріон” перед ТОВ “Компанія “Партнер” 31.01.2011р., погашенням грошового зобов`язання ТОВ “Декуріон” перед позивачем за рахунок вартості предмета іпотеки, визначеної під час виконавчого провадження у розмірі, що дорівнює – 1501400,00грн. і наступним проведенням 20.04.2011р. реєстратором КП “ХМБТІ" Кобиляцькою А.А. державної реєстрації права власності ТОВ “Компанія “Партнер” на предмет іпотеки відсутній такий обов`язковий елемент складу цивільного правопорушення як безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

Щодо доводів апелянта про те, отримана ним шкода стала об`єктивним наслідком поведінки відповідача, неправомірність якої підтверджена рішенням господарського суду Харківської області від 17.04.2019 по справі № 922/247/19, яким визнано незаконними дії Комунального підприємства “Харківське міське бюро технічної інвентаризації” Харківської міської ради щодо заміни реєстраційного номеру об`єкта нерухомого майна з 21926894 на 33475928 під час здійснення 20.04.2011 року державної реєстрації права власності ТОВ “Компанія “Партнер” на нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 11, 12, 12а, 12б, 2 поверху № 14-17, 19-23 в літ. “А-3” загальною площею 340,8 кв. м. за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5, судова колегія зазначає наступне.
Так, рішенням господарського суду Харківської області від 17.04.2019 по справі № 922/247/19 залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від було встановлено наступне: 
-"Присвоєння відповідачем об`єкту нерухомого майна нового реєстраційного номеру, враховуючи те, що державна реєстрація відбулася, само по собі не вплинуло на наявність та обсяг прав позивача як власника та володаря нерухомості".
Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено той факт, що присвоєння відповідачем об`єкту нерухомого майна нового реєстраційного номеру, не вплинуло на наявність та обсяг прав позивача як власника та володільця нерухомості, у зв`язку із чим, колегія суддів приходить до висновку про відсутність факту доведеності вини відповідача КП "ХМБТІ" у припинені права власності позивача на об`єкт нерухомого майна. 

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами спростовується причетність відповідача до припинення права власності позивача на нежитлові приміщення підвалу № 1, 1-го поверху № 1, 2, 3, 3а, 4, 4а, 6, 6а, 8, 8а, 9, 9а, 9б, 11, 12, 12а, 12б, 2-го поверху № 14-:-17, 19-:-23, загальною площею 340,8 кв.м у будівлі літ. “А-3” за адресою: м. Харків, вул. Громадянська, 5, оскільки саме позивачем - ТОВ “Компанія “Партнер” було надано для проведення реєстрації речових прав правовстановлюючий документ, який містив недостовірні відомості, отже, позивач є саме тією особою, яка несе повну відповідальність за достовірність і повноту інформації, наданої їм відповідачу у справі в заяві про державну реєстрацію прав та доданих документах, та за результати розгляду відповідачем вказаної заяви.
Отже, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України факту завдання саме відповідачем матеріальної шкоди внаслідок припинені права власності позивача на об`єкт нерухомого майна, зокрема не доведено причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, завданою відповідачем, що є обов`язковою умовою для стягнення позадоговірної шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.
У зв`язку із вищевикладеним, судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про відсутність правових підстав для задоволенні позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності (т.1 а.с.108-109), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно зі статтею 256 Цивільного кодексу України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до частин 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності, не відповідає вимогам закону.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №372/1036/15-ц. 

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Партнер" залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської області від 06.08.2020р. у справі №922/1488/20 залишити без змін.
Повний текст постанови складено  21 січня 2021р. 

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.  

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза  

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна