ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2021 р. 	Справа № 520/5022/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Кононенко З.О. ,  Макаренко Я.М. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, повний текст складено 16.07.20 року у справі № 520/5022/2020
за позовом      товариства з обмеженою відповідальністю "НВП "Ременергокомплект"      
до                      Головного управління ДПС у Харківській області                                 
про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НВП «Ременергокомплект» (далі – ТОВ «НВП «Ременергокомплект», позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області (далі – ГУ ДПС у Харківській обл., відповідач), в якому просило:
- скасувати податкове повідомлення-рішення (далі - ППР) № 00000530518 від 25.112019, прийняте ГУ ДПС у Харківській обл.; 
- стягнути на його користь сплачений судовий збір.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано ППР ГУ ДПС у Харківській обл. від 25.11.2019 №00000530518, яким збільшено суму грошового зобов`язання ТОВ "Науково-виробниче підприємство «Ременергокомплект» за платежем податок на додану вартість в розмірі 1 696 067,50 грн.
Стягнуто на користь ТОВ «НВП «Ременергокомплект» судовий збір у сумі 21020,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській обл.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС у Харківській обл. подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги податковий орган зазначив, що ним встановлено відсутність реальності здійснення господарських операцій між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» та його контрагентами, оскільки згідно з проведеним аналізом їх податкових звітностей встановлено відсутність їх за місцезнаходження; неподання ними податкової звітності за формою 1-ДФ, ПДВ та прибутку); відсутність виробничого обладнання, складських приміщень, транспорту, недостатня кількість штатних працюючих осіб (1-3 особи при значному обсязі реалізації товару); відсутність доказів залучення персоналу на підставі цивільно-правових договорів та відповідних сторонніх послуг з експлуатації основних засобів та виробничих потужностей, що свідчить про відсутність фізичних та технологічних можливостей для здійснення ними господарських операцій. Виявлено відмінність придбаних контрагентами позивача та реалізованих на його користь номенклатур товарів та послуг, що свідчить про нереальність господарських відносин між ними. Вказав, що згідно аналізу локальних мережевих адрес ТОВ «БК Хауз» податкова звітність та податкові накладні  контрагентів ТОВ «ОФ Богард», ТОВ «Орієс», ТОВ «Санглас» відповідно до даних інтернет ресурсу, реєструвались за адресою у США та Російській Федерації. На підприємствах ТОВ «Веріс Трейд», ТОВ «Несон», ТОВ «БК Хауз-Буд», ТОВ «Елерон НВП» директором є ОСОБА_1 , який відповідно до інформаційних баз даних контролюючого органу є посадовою особою більш ніж  на 170 підприємствах. Крім того, згідно з інформаційними базами даних щодо ТОВ «Трейдком-Торг» у нього наявна картка фіктивного підприємництва, а дефектність первинних документів засвідчено підписом директора ОСОБА_2 , відносно якого наявна інформація щодо його непричетності до здійснення фінансово-господарських операції підприємства та порушено кримінальну справу за фактом скоєння злочину, передбаченого ст.205 Кримінального Кодексу України (далі- КК України).
02.11.2020 на адресу суду засобами електронного зв`язку від ТОВ «НВП «Ременергокомплект» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Згідно з положеннями ч.1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Колегія суддів, вислухавши суддю–доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які сторони посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорені сторонами.
11.10.2019 ГУ ДПС у Харківській обл. прийнято наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «НВП «Ременергокомплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства зі сплати податку на додану вартість ( далі – ПДВ).
15.10.2019 ГУ ДПС у Харківській обл. видано направлення №№1366, 1367 на проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «НВП «Ременергокомплект»  з питань дотримання вимог податкового законодавства зі сплати ПДВ.
З 15.10.2019 по 21.10.2019 фахівцями ГУ ДПС у Харківській обл. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «НВП «Ременергокомплект» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з ПДВ щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками ТОВ «Харківський завод Феросплавів» за серпень 2018 року, ТОВ «БК Хауз-Буд» за травень 2018 року, ТОВ «СМТ Торг» за вересень 2018 року, ТОВ «Трейдком-Торг» за серпень - вересень 2018 року, ТОВ «Веріс Трейд» за травень 2018 року, ТОВ «Несон» за серпень - вересень 2018 року, ТОВ «Елерон НВП» за вересень 2018 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).
28.10.2019 за результатами проведеної перевірки складено акт № 527/20-40-05-18-09/24479421, яким встановлено порушення: пп. «а» п. 198.1. п. 198.3. ст. 198 Податкового кодексу України ( далі – ПК України), в результаті чого підприємством завищено податковий кредит на загальну суму 1 356 854 грн. , у т.ч.: у травні 2018 року - 269 541 грн. у серпні 2018 - 321 464 грн., у вересні 2018 року - 765 849 грн.
25.11.2019 на підставі вказаного акту контролюючим органом прийнято податкове повідомлення – рішення №00000530518, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДВ на суму 1 356 854,0 грн за основним платежем та 339 213,50 грн за штрафними санкціями.
Не погодившись із прийнятим на підставі висновків акту перевірки податкового повідомлення – рішення, ТОВ «НВП «Ременергокомплект» в порядку адміністративного оскарження звернулось зі скаргою до ДПС України. 
28.01.2020 за результатами розгляду скарги ДПС України прийнято рішення №3493/6/91-00-07-05 -02-06, яким скаргу ТОВ «НВП «Ременергокомплект» залишено без задоволення, а ППР від 25.11.2019 №00000530518 - без змін.
Вважаючи вказане ППР необґрунтованим та незаконним висновки, ТОВ «НВП «Ременергокомплект» звернулось з позовною вимогою щодо їх скасування до суду. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведена відсутність реальності здійснення господарської діяльності між позивачем та його контрагентами, а відтак і завищення ним суми податкового кредиту та заниження об`єкту оподаткування ПДВ за наслідками її здійснення, що є підставою для визнання протиправними та скасування оскаржуваного ППР.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає. 
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано Податковим кодексом України, (далі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до положень 14.1.36 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Згідно з п. 22.1 ст.22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. 
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України  передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За приписами п. 44.2 ст. 44 ПК України платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього    Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № № 996-XIV (далі – Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.
За змістом ч.2 ст.9 Закону № № 996 первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку, окрім іншого, з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України. 
Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, або дата відвантаження товарів. 
База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.
Пунктом 200.1 ст. 200 вказаного Кодексу встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
В свою чергу, право на віднесення сум податку до податкового кредиту, відповідно до п.198.1 ст.198 виникає, окрім іншого, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. 
Пункт    198.3    ст.  198 ПК України  встановлює норму, згідно якої податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом    193.1    статті    193    цього    Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду
Відповідно до  п. 198.6  ст. 198 ПК України  не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
          За змістом п. 200.1, п. 200.2  ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
За приписами п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Також цим підпунктом встановлено вимоги до податкової накладної. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Колегія суддів зазначає, що сума податкового кредиту для цілей визначення об`єкта оподаткування має бути фактично здійснені та підтверджена належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу. 
Предметом розгляду цієї справи є встановлення правомірності винесеної податковим органом податкового повідомлення – рішення від 25.11.2019 №00000530518 відносно ТОВ «НВП «Ременергокомплект» на підставі висновку про нереальність здійснених ним господарських операцій з контрагентами - ТОВ «Харківський завод Феросплавів», ТОВ «БК Хауз-Буд», ТОВ «СМТ Торг», ТОВ «Трейдком-Торг», ТОВ «Веріс Трейд», ТОВ «Несон», ТОВ «Елерон НВП».
Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» та ТОВ «Харківський завод Феросплавів» укладено договір поставки від 01.02.2018 №010218 та укладено додаткову угоду від 12.07.2018 № 1 (т. 1 а.с. 224-226), на виконання умов якого поставлено продукцію, що підтверджується видатковими накладними від 23.08.2018 №77, № 78 (т. 1 а.с. 227-228).
На підтвердження факту оплати за вказаний товар до суду надано копію платіжного доручення від 05.11.2018 № 2278 та виписки по рахунку ТОВ «НВП «Ременергокомплект» № НОМЕР_1 за період з 05.11.2018 по 05.11.2018.  
Перевезення отриманого товару підтверджується ТТН від 23.08.2018 № б/н, зі змісту якої встановлено, що орендованим транспортним засобом ТОВ «НВП «Ременергокомплект» є автомобіль Renault Ргеmіum НОМЕР_2 , водій – ОСОБА_3 , номер посвідчення НОМЕР_3 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Шевченка. 24. пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау. 151 (т. 1 а.с. 230).
Використання ТОВ «НВП «Ременергокомплект» придбаних ТМЦ підтверджується актами виконаних робіт до договору та актами списання матеріалів; придбані ТМЦ було списано у виробництво у 4 кварталі 2018 року, для виконання ремонтних робіт ПАТ «ДТЕК Західенерго». 
На підтвердження реальності господарських операцій між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» та ТОВ «БК Хауз-Буд» до суду надано копію договору купівлі -продажу від 14.05.2018 № 14/05 (т. 1 а.с. 159-160), на виконання умов якого виписані податкові накладні: № 10 від 14.05.2018; № 11 від 14.05.2018, № 12 від 14.05.2018, № 7 від 14.05.2018, №  8 від 14.05.2018, № 9 від 14.05.2018 та видаткові накладні від 14.05.2018 року: №РН- 000094, №РН- 000095, №РН- 000096, №РН- 000091, №РН- 000092, №РН-000093 щодо постачання товару, копії яких містяться в матеріалаї справи (т.1 а.с. 161-166).
Перевезення отриманого товару підтверджується ТТН від 14.05.2018 № б/н, за змістом якої орендованим транспортним засобом ТОВ «НВП «Ременергокомплект» є автомобіль  БАЗ Т.713.13 НОМЕР_4 , водій – ОСОБА_3 , номер посвідчення НОМЕР_3 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська, 1, пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау, 151.
Відповідно до актів списання матеріалів придбані ТМЦ було списано у виробництво у 3 кварталі 2018 року, для виконання ремонтних робіт обладнання ПАТ «ДТЕК Західенерго», ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» за договорами про надання послуг по ремонту і технічному обслуговуванню насосного обладнання, що підтверджується актами виконаних робіт до договору.
Оплата за вказаний товар підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 169, 171, 173, 175, 177, 179).
Між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» та ТОВ «СМТ Торг» укладено договір купівлі-продажу № 2308183 від 23.08.2018, копія якого наявна у матеріалах справи (т.2 а.с. 34-35), на виконання умов якого здійснено постачання товару, що підтверджується видатковою накладною № 125 від 17.09.2018.
Факт розрахунку позивача за придбаний товар у повному обсязі підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи ( т. 2  а.с. 39-42).
Перевезення отриманого товару підтверджується ТТН від 17.09.2018 року № б/н, орендований транспортний засіб ТОВ «НВП «Ременергокомплект»,  відповідно до якої автомобіль - АГ-0 330202-ПБ (Газель), водій – ОСОБА_4 номер посвідчення НОМЕР_5 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Академіка Павлова. 120. Пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау, 151 (т.2 а.с. 37).
Використання придбаного товару для провадження власної господарської діяльності підтверджується актами виконаних робіт ремонтних робіт на на ПАТ «ДТЕК Західенерго»  за договором про надання послуг та актами списання у 3 кварталі 2018 року.
З метою підтвердження реальності господарських операцій з ТОВ «Трейдком-Торг» позивачем до суду надано договір поставки № 67/08-18 (т. 2 а.с. 20-21), на виконання умов якого  відбулось постачання товару відповідно до видаткових накладних №РН- 000067 від 23.08.2018 та №РН- 000101 від 18.09.2018 року (т. 2 а.с. 22. 25) та виписано податкові накладні №67 від 23.08.2018 та №101 від 18.09.2018 року за результатом проведення такої господарської операції.
Отриманий товар оплачено в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 28-29).
Перевезення отриманого товару підтверджується ТТН від 23.08.2018 № б/н, в якій  визначено орендований транспортний засіб ТОВ «НВП ТОВ «НВП «Ременергокомплект», автомобіль - Renault Premium, НОМЕР_2 , водій – ОСОБА_3 номер посвідчення НОМЕР_3 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська. 1. пункт розвантаження - м.Харків, проспект Льва Ландау, 151; ТТН від 18.09.2018 року № б/н,  а також визначено орендований транспортний засоіб ТОВ «НВП «Ременергокомплект»-  автомобіль АГ- 0 330202-ПБ (Газель) НОМЕР_6 , водій – ОСОБА_4 , номер посвідчення НОМЕР_5 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська. 1, пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау. 151 (т. 2 а.с. 26-27).
Придбані ТМЦ ТОВ «НВП «Ременергокомплект» матеріали використано для провадження власної господарської діяльності для виконання ремонтних робіт на ПАТ «ДТЕК Західенерго» за договором про надання послуг, що підтверджується актами виконаних робіт до договору та актів списання на виробництво у 4 кварталі 2018 року.
Щодо господарських взаємовідносин ТОВ «НВП «Ременергокомплект»» та ТОВ «Веріс Трейд» судовим розглядом встановлено наступне.
Між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» та ТОВ «Веріс Трейд» укладено договір поставки № 36 від 29.05.2019  (т.1 а.с. 199-200), на виконання умов якого ТОВ «Веріс Трейд» поставлено продукцію, що підтверджується видатковими накладними №10 від 29.05.2018, №11 від 29.05.2018 та № 9 від 29.05.2018 (т. 1 а.с. 201-203). 
На адресу позивача були виписано податкові накладні №10 від 29.05.2018 р., № 11 від 29.05.2018 та № 9 від 29.05.2018, реєстрація яких податковим органом в акті перевірки не заперечується.
Факт оплати за придбаний товар у повному обсязі позивачем підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи (т. 1 а.с. 206-208).
Перевезення отриманого товару підтверджується ТТН від 25.05.2018 № б/н, в якій визначено орендований транспортний засіб ТОВ «НВП «Ременергокомплект», автомобіль - Сіtroen Вегlіngo НОМЕР_7 , водій – ОСОБА_4 номер посвідчення НОМЕР_5 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська. 1, пункт розвантаження м. Харків, проспект Льва Ландау. 151 (т. 1 а.с. 204).
Придбані ТМЦ ТОВ «НВП «Ременергокомплект»  використано у 3 кварталі 2018 року для виконання ремонтних робіт ПАТ «ДТЕК Західенерго» за договором про надання послуг, що підтверджується актами виконаних робіт до договору.
Щодо взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Несон» судом встановлено, що між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» та ТОВ «Несон» укладено договір купівлі-продажу № 5 від 23.08.2018 року (т. 1 а.с. 236-237), на виконання умов якого відбулось постачання придбаних ТМЦ, згідно видаткових накладних, копії яких містяться в матеріалах справи: №РН000208 від 23.08.2018, №РН000308 від 23.08.2018, №РН000408 від 23.08.2018, №РН000508 від 23.08.2018, №РН000609 від 05.09.2018, №РН 000709 від 05.09.2018, №РН001009 10.09.2018 (т. 1 а.с. 238-241, 244, 245).
На виконання укладеного договору виписаноподаткові накладні: № 1 від 23.08.2018, № 3 від 23.08.2018, № 4 від 23.08.2018, № 5 від 23.08.2018, № 6 від 05.09.2018 р., № 7 від 05.09.2018 р. та № 5 від 10.09.2018 року, реєстрація яких контролюючим органом в акті перевірки також не заперечується.
Розрахунок ТОВ «НВП «Ременергокомплект» за придбаний товар у повному обсязі підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи (т 2 а.с. 1-6).
Перевезення отриманого товару підтверджується ТТН від 23.08.2018 № б/н, в якій містяться відомості про орендований транспортний засіб ТОВ «НВП «Ременергокомплект» - автомобіль Renault Ргеmіum НОМЕР_8 , водій – ОСОБА_3 , номер посвідчення НОМЕР_3 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська, 1, пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау, 151; ТТН від 05.09.2018 № б/н, в якій зазначено, що орендованим транспортним засобом ТОВ «НВП «Ременергокомплект» є автомобіль - БАЗ Е.713.13 водій - ОСОБА_3 , номер посвідчення НОМЕР_3 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська. 1, пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау, 151; ТТН від 10.09.2018 № б/н, де визначено, що орендованим транспортним засобом ТОВ «НВП «Ременергокомплект» є автомобіль - Сіtroеn Вегlingo, НОМЕР_7 водій - ОСОБА_3 , номер посвідчення НОМЕР_3 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська. 1, пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау.,151 (т. 1 а.с. 240,246, 249).
Придбані ТМЦ ТОВ «НВП «Ременергокомплект» використано для провадження власної господарської діяльності, що підтверджується актами списання матеріалів у виробництво у 3 кварталі 2018 року та актами виконаних ремонтних робіт обладнання ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» та ТОВ «Електронакладка» за договором про надання послуг по ремонту і технічному обслуговуванню насосного обладнання.
На підтвердження реальності господарських взаємовідносин з контрагентом ТОВ «Елерон НВП» між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» (Покупець) та ТОВ «Елерон НВП» (Продавець) укладено договір поставки № 4 від 21.08.2018, за умовами якого продавець зобов`язувався зробити поставки, а покупець прийняти та оплатити товар в кількості, номенклатурі і за цінами, згідно Специфікації. (т. 2 а.с. 43-44).  
На підтвердження виконання умов укладеного договору сторонами здійснено постачання товару, згідно видаткових накладних №3 від 04.09.2018, №4 від 04.09.2018, №5 від 10.09.2018 (т. 2 а.с. 45,46,49). Підприємству позивача були виписані податкові накладні : № 3 від 04.09.2018, № 4 від 04.09.2018 та № 3 від 10.09.2018, реєстрація яких податковим органом в акті перевірки не заперечується.
Факт розрахунку позивачем  за отриманий товар в повному обсязі підтверджується копіями платіжних доручень (т. 2 а.с. 52-55).
Перевезення отриманого товару підтверджується ТТН від 04.09.2018 року № б /н( орендований транспортний засіб ТОВ «НВП «Ременергокомплект», автомобіль - Renault Premium НОМЕР_2 , водій – ОСОБА_5 , номер посвідчення НОМЕР_9 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська. 1, пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау,151; ТТН від 10.09.2018 року № б/н. орендований транспортний засіб ТОВ «НВП «Ременергокомплект», автомобіль - Сіtroеn Вегlingo НОМЕР_7 , водій ОСОБА_3 номер посвідчення НОМЕР_3 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Новожанівська. 1, пункт розвантаження - м. Харків, проспект Льва Ландау, 151.
Первинні документи, надані позивачем з метою підтвердження реальності господарських відносин між ними, відповідають вимогам ст. 9 Закону № 996, дефектів форми, змісту або походження не мають.
З огляду на викладене та враховуючи вказані вище правові норми колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції між ТОВ «НВП «Ременергокомплект» та ТОВ «Харківський завод Феросплавів», ТОВ «БК Хауз-Буд», ТОВ «СМТ Торг», ТОВ «Трейдком-Торг», ТОВ «Веріс Трейд», ТОВ «Несон», ТОВ «Елерон НВП» підтверджені первинними документами, а тому позивачем правомірно сформовано податковий кредит на прибуток підприємства та з ПДВ за ними, що свідчить про протиправність складеного відповідачем ППР від 25.11.2019 №00000530518 та має наслідком його скасування.
Доводи апелянта про те, що господарські операції позивача з його контрагентами не містять ознак реальності, оскільки згідно з проведеним аналізом їх податкових звітностей встановлено відсутність їх за місцезнаходженням; неподання ними податкової звітності за формою 1-ДФ, ПДВ та прибутку; відсутність виробничого обладнання, складських приміщень, транспорту, недостатня кількість штатних працюючих осіб ( 1-3) особи при значному обсязі реалізації товару; відсутність доказів залучення персоналу на підставі цивільно-правових договорів та відповідних сторонніх послуг з експлуатації основних засобів та виробничих потужностей, що свідчить про відсутність фізичних та технологічних можливостей для здійснення ними господарських операцій, а також виявлено відмінність придбаних контрагентами позивача та реалізованих на його користь номенклатур товарів та послуг колегія суддів визнає необґрунтованими та зазначає. 
Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів. 
          Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А тому, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання товариством незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. 
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.04.2020 у справі №820/2665/16, які суд, з урахуванням приписів ч.5 ст. 242 КАС України, враховує при вирішенні спірних відносин. 
Посилання податкового органу на інформацію стосовно контрагента, у відношенні якого розпочате кримінальне провадження, колегія суддів також відхиляє та зазначає, що такі відомості не є належним та допустимим доказом в контексті висновків Європейського Суду з прав людини, оскільки на час складання акту перевірки та розгляду адміністративної справи відсутні рішення суду за результатами розгляду кримінальних проваджень.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 КАС України.
Колегія суддів вказує на те, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентом.
Щодо інших доводів сторін колегія суддів зазначає. 
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6  Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відтак, відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з приписами ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.07.2020 року у справі № 520/5022/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	З.О. Кононенко    Я.М. Макаренко   	
Постанова складена в повному обсязі  28.01.21 р.