ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

02 лютого 2021 року

м. Харків

справа № 642/1661/19

провадження №22-ц/818/324/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 червня 2020 року, постановлене під головуванням судді Проценко Л.Г., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 26 червня 2020 року), - 
в с т а н о в и в:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 червня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції помилково ототожнені поняття «зміна істотних умов праці» та «переведення на роботу в іншу місцевість». Так, відповідач нібито запроваджував зміни в організації надання банківських послуг та праці шляхом розміщення робочого місця в місті Бахмут та запроваджував переведення позивача за його згодою в іншу місцевість з міста Харкова до міста Бахмут Донецької області. При цьому ОСОБА_1 вказує, що він відмовився від переведення в іншу місцевість, а не від зміни інших істотних умов своєї праці. Таким чином відповідачем порушені вимоги ч.3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку з чим його звільнення за п.6 ст. 36 КЗпП України є неправомірним.
Представник Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - Квашнін М.О. надав відзив на апеляційну скаргу, просив рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 червня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - залишити без задоволення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем дотримані вимоги закону при звільненні позивача, а наказ від 08 жовтня 2018 року виданий з метою впровадження змін в організації виробництва та праці відділень Банку, нових методів управління праці та зниження витрат Банку. Вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задоволенню не підлягають. Також відсутні підстави для стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 06.04.2017 року по 13.12.2018 року через недоведеність вказаних вимог. 
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що згідно наказу №99 ОС відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» від 05 квітня 2017 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду керівника групи відділень малих корпоративних клієнтів відділення Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» «Регіональний Центр Північно східний» з 06.04.2017 року з випробувальним терміном 3 місяці та з посадовим окладом 18 800 грн. на місяць. З зазначеним наказом позивач був ознайомлений. ( а.с.9 т.1).
08 жовтня 2018 року головою правління Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» видано наказ №1029 ЗПОС (т.1 а.с.69, т.2 а.с.20), в якому зазначено, що у зв`язку з невиконаннями показників залучення клієнтів і суми комісійного доходу у сегментах МКК та МІКРО у відділеннях, які розташовані в Донецькій та Луганській областях, а також з метою підвищення ефективності роботи зазначених відділень та Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» слід:
1) Запровадити зміни в організації надання банківських послуг та праці, передбачивши розміщення з 14.12.2018 року одного робочого місця Керівника групи відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Незалежності, 58. 
2) З 14.12.2018 року перевести Керівника групи відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» ОСОБА_1 за його згодою на роботу в іншу місцевість за адресою: Донецька область, м.Бахмут, вул.Незалежності,58 . Без зміни його трудових функцій та умов оплати праці відповідно до внутрішніх нормативних документів Банку, доручивши йому у межах своїх повноважень, визначених посадовими обов`язками, здійснювати кураторство підзвітних відділень. 
3) Управлінню з адміністративної роботи з персоналом Департаменту по роботі з персоналом у відповідності зі ст.32 КЗпП України, до 13.12.2018 року письмово попередити Керівника групи відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» ОСОБА_1 про зміни істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації банківських послуг та праці. У разі незгоди ОСОБА_1 на продовження роботи в нових умовах припинити трудовий договір з ним за пунктом 6 ст.36 КЗпП України. Підстава: службова записка заступника керуючого Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» «Про зміни в організації надання банківських послуг та праці» від 18.09.2018 року.
Зі змісту повідомлення керуючого відділенням ПУМБ «РЦ Північно східний» Полтавської Т.І. від 10 жовтня 2018 року убачається, що ОСОБА_1 повідомлено про зміни в організації праці та істотні зміни умов праці. Зазначено, що відповідно до ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України з 14.12.2018 року трудові відносини будуть продовжуватися на наступних умовах: Підрозділ відділення ПУМБ в м.Бахмут за адресою м.Бахмут, вул.Незалежності,58. Посада: керівник відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний». Заробітна плата 18 800 грн. до утримання всіх податків, зборів та обов`язкових платежів. В разі відмови трудовий договір буде розірваний 13.12.2018 року на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі змінами істотних умов праці (а.с.10 т.1). 
ОСОБА_1 , ознайомившись з вищевказаним повідомленням 10 жовтня 2018 року, зазначив про свою незгоду. (а.с.10 т.1, а.с.21 т.2).
Наказом керуючого відділенням ПУМБ «РЦ Північно східний» Полтавської Т.І. від 04 грудня 2018 року за №285 ОС ОСОБА_1 , керівник відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» звільнений 13 грудня 2018 року згідно п.6 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с.11 т.1). Вказаним наказом також зобов`язано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпустки за період роботи з 06.04.2018 року по 13.12.2018 року у кількості чотирьох календарних днів та вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. 
В день звільнення 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку та кінцевий розрахунок ( а.с.22, 23 т.2).
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що його звільнення є незаконним, оскільки жодних змін в організації виробництва і праці у відповідача не відбувалась, тому змінювати істотні умови праці підстав не було. Позивач вважає, що Банком порушені вимоги ч.3 ст. 32 КЗпП України. У зв`язку із незаконним звільненням наявні підстави для стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, за час роботи йому не була виплачена частина заробітної плати, розмір якої був узгоджений при прийнятті його на роботу. Позивач зазначає, що такими протиправними діями відповідача йому також завдано моральної шкоди. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив суд поновити пропущений строк для звернення до суду; скасувати накази ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» №1029 ЗПОС від 08.10.2018 року та №285 ОС від 04.12.2018 року, що стосуються переведення та його звільнення; 3) визнати його звільнення незаконним та поновити його на посаді Керівника групи відділень малих корпоративних клієнтів Відділення ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» «Регіональний центр Північно-Східний»; стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 13.12.2018 року до дня поновлення на роботі, який на день складання позовної заяви становить 9 3270,60 грн.; стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з 06.04.2017 року по 13.12.2018 року в розмірі 39 264,87 грн.; стягнути з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на його користь моральну шкоду в розмірі 34 199,27 грн.; судові витрати по справі покласти на ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк»; рішення в частині поновлення його на посаді керівника групи відділень малих корпоративних клієнтів відділення ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» «Регіональний центр Північно-Східний» визначити до негайного виконання.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 6, 7 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю статтею 5-1 КЗпП України визначено, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення.
За правилами ст. 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 від 22 червня 1982 року «Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця», яка ратифікована 04 лютого 1994 року, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.
Згідно ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Стаття 36 КЗпП України визначає підстави припинення трудового договору, кожна з яких є самостійною.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України, підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.
Пунктом третім та четвертим статті 32 КЗпП України встановлено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Якщо колишні (попередні) істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи на нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини першої статті 36 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 Припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці.
Вирішуючи питання про усунення розбіжностей у застосуванні норми частини третьої статті 32 Кодексу законів про працю України, Верховним судом України у Постанові від 04 липня 2012 року № 6-59цс12 викладено правовий висновок про те, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки у тому випадку, якщо буде доведено наявність змін в організації виробництва і праці.
Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.
Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів тощо.
Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.
Аналогічна правова позиція закріплена у Постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі№ 6-2748 цс 15.
Матеріали справи свідчать про те, що згідно службової записки заступника керуючого Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» Євсеева А.С. «Про зміни в організації надання банківських послуг та праці» від 18 вересня 2018 року (а.с.14 т.2) за показниками першого півріччя Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» не виконав три з чотирьох планових показників: планові показники по активах; по кількості нових залучених клієнтів МКК; та найбільш важливий показник-комісійний дохід. Тільки четвертий плановий показник плану по пасивним операціям був виконаний тільки у червні, при цьому 5 місяців з січня по травень план також не виконувався. Загальне відставання від бюджету за показниками 2-х кварталів склало: по активних операціях-25,7 млн. грн.; по кількості нових залучених клієнтів МКК - 25 клієнтів; по комісійному доходу - 195 218 грн. При цьому, основне невиконання бізнес показників показали 4 відділення розташовані в Донецькій області: відділення ПУМБ в м.Бахмут, відділення №1 ПУМБ в м.Констянтинівка, відділення №1 ПУМБ в м.Покровськ, відділення №1 ПУМБ в м.Слав`янськ. Загальне відставання фактичних результатів вказаних відділень від бюджетних показників склало: по активних операціях-13,1 млн. грн.; по кількості нових залучених клієнтів МКК - 24 клієнтів; по комісійному доходу - 179 271 грн. За результатами 8 місяців у цих відділеннях погіршилась, у зв`язку з чим зберігаються високий ризик невиконання бюджетних показників і за підсумками 3 кварталу 2018 року Відставання за 8 місяців: по активних операціях-16,4 млн. грн.; по кількості нових залучених клієнтів МКК - 23 клієнтів; по комісійному доходу - 193 428 грн. Для росту бізнесу та виходу на планові показники в зазначених відділеннях керівник групи відділень малих корпоративних клієнтів Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» часто їздив у відрядження, що тягне несення для банку значних матеріальних витрат, а також затрат часу. На відрядження Керівника групи відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» ОСОБА_1 з 18.09.2018 року по 20.11.2018 року банк поніс витрати в сумі 23 163,09 грн. З метою підвищення ефективності роботи відділень, що входять до Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» в сегментах МКК та МІКРО (відділення ПУМБ в м.Бахмут, відділення №1 ПУМБ в м.Констянтинівка, відділення №1 ПУМБ в м.Покровськ, відділення №1 ПУМБ в м.Слав`янськ) просив узгодити зміни в організації виробництва та праці, впровадження нового методу управління праці та переводу штатної одиниці Керівника групи відділень малих корпоративних клієнтів Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» безпосередньо у відділення ПУМБ в м.Бахмут. Вказане рішення дозволить досягти планових показників у зазначених відділеннях і в цілому по Відділенню ПУМБ «РЦ Північно східний», підвищить показники комісійного доходу за рахунок залучення нових клієнтів, приведе до найбільш ефективному витрачання коштів, зменшенню витрат на відрядження, оскільки географічне розташування м.Бахмут дозволяє здійснювати роботу у всіх відділеннях Донецької та Луганської області з оптимальною логістикою ( а.с.63-67 т.1).
20 вересня 2018 року на підставі зазначеної службової записки Головою Правління ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_3 видано наказ №248/1 «Про зміни в організації виробництва та праці», зокрема переведенням штатної посади керівника групи відділень малих корпоративних клієнтів Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» у Відділення ПУМБ в м.Бахмут, до сфери відповідальності якої відносяться виконання плану бізнес - показників, зазначених в п.1 наказу ( а.с. 68 т.1).
На підставі вищевказаного наказу «Про зміни в організації виробництва та праці» від 20 вересня 2018 року № 248/1, Управління з адміністративної роботи з персоналом Департаменту по роботі з персоналом 14 грудня 2018 року з Відділення ПУМБ «РЦ Північно-Східний» у Відділення ПУМБ в м. БАХМУТ була переведена штатна посада Керівника групи відділень МКК Відділення, що підтверджується штатним розписом станом на 14 грудня 2018 року.
Як вбачається з наказу голови правління ПУМБ №1029 ЗПОС від 08 жовтня 2018 року у зв`язку з невиконаннями показників залучення клієнтів і суми комісійного доходу у сегментах МКК та МІКРО у відділеннях, які розташовані в Донецькій та Луганській областях, а також з метою підвищення ефективності роботи зазначених відділень та Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний»:
1) Запровадити зміни в організації надання банківських послуг та праці, передбачивши розміщення з 14.12.2018 року одного робочого місця Керівника групи відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» за адресою: Донецька область, м.Бахмут, вул.Незалежності,58. 
2) З 14.12.2018 року перевести Керівника групи відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» ОСОБА_1 за його згодою на роботу в іншу місцевість за адресою: Донецька область, м.Бахмут, вул.Незалежності,58 . Без зміни його трудових функцій та умов оплати праці відповідно до внутрішніх нормативних документів Банку, доручивши йому у межах своїх повноважень, визначених посадовими обов`язками, здійснювати кураторство підзвітних відділень. 
3) Управлінню з адміністративної роботи з персоналом Департаменту по роботі з персоналом у відповідності зі ст.32 КЗпП України, до 13.12.2018 року письмово попередити Керівника групи відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» ОСОБА_1 . Про зміни істотних умов праці у зв`язку зі змінами в організації банківських послуг та праці. У разі незгоди ОСОБА_1 на продовження роботи в нових умовах припинити трудовий договір з ним за пунктом 6 ст.36 КЗпП України. Підстава: службова записка заступника керуючого Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» «Про зміни в організації надання банківських послуг та праці» від 18.09.2018 року ( а.с.69 т.1, а.с.20 т.2).
10 жовтня 2018 року повідомленням керуючого відділенням ПУМБ «РЦ Північно східний» Полтавської Т.І. повідомлено ОСОБА_1 про зміни в організації праці та істотні зміни умов праці. Зазначено, що відповідно до ст.32, п.6 ст.36 КЗпП України з 14.12.2018 року трудові відносини будуть продовжуватися на наступних умовах: Підрозділ відділення ПУМБ в м.Бахмут за адресою м.Бахмут, вул.Незалежності,58. Посада: керівник відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний». Заробітна плата 18 800 грн. до утримання всіх податків, зборів та обов`язкових платежів. В разі відмови трудовий договір буде розірваний 13.12.2018 року на підставі п.6 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі змінами істотних умов праці (а.с.10 т.1). 
ОСОБА_1 , ознайомившись з вищевказаним повідомленням 10 жовтня 2018 року, зазначив про свою незгоду (а.с.10 т.1, а.с.21 т.2).
Наказом керуючого відділенням ПУМБ «РЦ Північно східний» Полтавської Т.І. від 04 грудня 2018 року за №285 ОС ОСОБА_1 , керівник відділень Відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» звільнений 13 грудня 2018 року згідно п.6 ст.36 КЗпП України, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с.11 т.1). Вказаним наказом також зобов`язано виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані календарні дні щорічної відпустки за період роботи з 06.04.2018 року по 13.12.2018 року у кількості чотирьох календарних днів та вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати. 
В день звільнення 13 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав трудову книжку та кінцевий розрахунок ( а.с.22, 23 т.2).
Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
На власника покладено обов`язок попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці.
Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.
Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу (ч. 4 ст. 32 КЗпП України).
Як регламентує п. п. 3, п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» згідно з ч. 3, ст. 32 КЗпП України в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв`язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов`язку поновити працівникові попередні умови праці.
При цьому необхідність оптимізації господарської діяльності в структурному підрозділі відповідач вправі вирішувати на свій розсуд, самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розклад, вирішувати питання ліквідації, реорганізації підприємства. Способи, методи, види оптимізації трудових процесів власник або уповноважений ним орган обирає самостійно з урахуванням дотримання вимог КЗпП, других правових актів, якими захищені гарантовані трудові права і свободи робітників товариства у випадку змін умов праці.
На підставі наведеного вище колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звільнення позивача правомірно відбулося з підстав визначених п.6 ч.1 ст.36 КЗпП, що підтверджено належними та допустимими доказами у справі, оскільки в даному випадку наявна зміна в організації виробництва і праці за посадою, яку займав позивач.
Наведеним вище спростовуються доводи апеляційної скарги позивача про те, що будь-яких змін в організаційно-розпорядчих функціях підприємства не відбулось.
У зв`язку з тим, що звільнення позивача здійснено у відповідності до вимог закону, підстав для поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також стягнення моральної шкоди- не вбачається.
Крім того вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на його користь заборгованості по заробітній платі за період з 06.04.2017 року по 13.12.2018 року в розмірі 39 264,87 грн. також є недоведеними, з огляду на таке.
З матеріалів справи убачається, що в електронних листах про узгодження прийняття позивача на роботу (а.с. 28 т.1) зазначені наступні відомості до узгодження: запропоновано заповнення вакансії керівника групи відділення по малому бізнесу відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» за рахунок прийняття ОСОБА_1 з випробувальним терміном до 01.07.2017 року та встановленням фактичної оплати праці на наступних умовах:
-18 800 грн. - на перші 3 місяці випробувального терміну (до 01.07.2017року);
-20 000 грн. - на другий період умовного випробувального терміну і по факту успішного проходження першого періоду випробувального терміну;
-22 000 грн. - по факту проходження умовного випробувального терміну (з 01.10.2017 року).
Натомість доказів того, що позивач був прийнятий на роботу саме на цих умовах (а.с. 28 т.1), - матеріали справи не містять.
Згідно наказу №99 ОС відділення ПУМБ «РЦ Північно східний» від 05 квітня 2017 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду керівника групи відділень малих корпоративних клієнтів відділення Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» «Регіональний Центр Північно східний» з 06.04.2017 року з випробувальним терміном 3 місяці та з посадовим окладом 18 800 грн. на місяць. З зазначеним наказом позивач був ознайомлений під розпис ( а.с.9 т.1).
Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Розмір оплати праці встановлюється у наказах про прийняття на посаду або у трудовому договорі.
У період з 06 квітня 2017 року по 13 грудня 2018 року позивач отримував заробітну плату у розмірі 18 800 грн., як передбачено у наказі від 05 квітня 2017 року, та не пред`являв жодних претензій щодо розміру заробітної плати. Доказів збільшення заробітної плати позивачу матеріали справи не містять.
Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, - відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 червня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 09.02.2021 року.