Дата документу 25.01.2021 Справа № 310/7219/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ЄУН 310/7219/18 Головуючий у 1 інстанції Черткова Н.І.
Провадження №22ц/807/123/21                                Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 січня 2021 року         м. Запоріжжя
       Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого:         Полякова О.З.,
суддів: Онищенка Е.А.,
        Крилової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 вересня 2020 року по справі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх вимог зазначали, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 09 лютого 2006 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. 
АТ КБ «ПриватБанк» зазначали, що відповідно до виявленого бажання, Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у заяві. У подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, про які Кредитором інформується позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах п. 1.1.3.1.9 Договору. 
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконали у повному обсязі, а саме надали Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте Відповідач свої зобов`язання порушила, у зв`язку з чим, станом на 17 червня 2018 року має заборгованість у розмірі 22322,92 грн., яка складається з: 6225,17 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 7163,15 грн. – нараховано відсотки за користування кредитом; 7395,41 грн. – нарахована пеня; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина), 1039,19 грн. – штраф (процентна складова).
На підставі викладеного, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у сумі 22322,92 грн. та 1762 грн. судових витрат.
Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягунто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 лютого 2006 року у розмірі 13888,82 грн., яка складається з: тіла кредиту у розмірі 6225,17 грн. нарахованих відсотків за користування кредитом у розмірі 7163,15 грн. та штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500 грн. Вирішено питання судових витрат.
Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 липня 2019 року заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2018 року скасовано.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 вересня 2020 року в задоволені позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 07 липня 2017 року щодо перерахування з її карткового рахунку грошових коштів на загальну суму 9 500,00 грн. Окрім цього, судом зазначено, що позивач звернувшись до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 22322,92 грн. не довів, що вона існувала на час звернення до суду, окрім суми у розмірі 9500 грн., яка були знята з рахунку відповідача несанкціонованим втручанням, відсутність заборгованості відповідачем позивачу, окрім, суми у розмірі 9500 грн., яка була незаконно знята з її рахунку не заперечував в судовому засіданні і представник позивача.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 вересня 2020 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначають, що 09 лютого 2006 року Відповідачем було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. В розділі кредитна карта вбачається, Кредитна картка «Універсальна», кредитний ліміт - 2000 грн., базова відсоткова ставка - 3.0 % міс. Відповідно до підписаної анкети-заяви, Відповідач погодився з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг; він ознайомився та згоден з. Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. 09 лютого 2006 року Відповідачу було відкрито картковий рахунок, видано кредитну карту НОМЕР_1 про що власноручно розписався. На картку було встановлено кредитний ліміт в розмірі 2000 грн., який в подальшому був збільшений. Отже, при укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, та відповідно, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБану ОСОБА_1 погодилася виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Заперечення ОСОБА_1 про те, що операція щодо зняття готівки 07 липня 2017 року вчинена не нею, не могли бути прийняті судом, оскільки, грошові кошти знімалися за допомогою банкомату, відповідна особа (або ж сам Відповідач) яка знімала кошти мала в наявності платіжну карту і знала ПІН-код властивий даній карті, а згідно п. 1.1.5.29 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт несе повну відповідальність за операції проведені з карткою. Враховуючи, що зняття коштів стало можливим у зв`язку з розголошенням Відповідачем персональних даних (ПІН коду) третім особам та повідомлення про блокування рахунку після зняття коштів, а тому Відповідач несе відповідальність за дану операцію. Крім того, за змістом п. 6 розділу VI Положення № 705 та п. 14.6 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законними і обґрунтованими та підстав для його скасування немає.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується учасниками справи, що 09 лютого 2006 року ОСОБА_1 підписала заяву АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої виявила бажання оформити на своє ім`я картку: Універсальна MasterCard, валюта: гривня, строк дії: 12/07, сума кредитного ліміту: 2000 грн., базова відсоткова ставка: 3 (три) відсотки на місяць із розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту дорівнює строку дії картки, порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами розмірі 7% від суми заборгованості. З заяви також вбачається, що 09 лютого 2006 року ОСОБА_1 відкрито рахунок та видано картку № НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 12).
Факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 99-107).
Стороною позивача також визнається, що ОСОБА_1 належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитним договором. Наведене також зазначено АТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі.
Відповідно до розрахунку, наданого АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість ОСОБА_1 за договором № б/н від 09 лютого 2006 року станом на 17 червня 2018 року дорівнює 22322,92 грн., та складається з: 6225,17 грн. – заборгованість за тілом кредиту; 7163,15 грн. – нараховано відсотки за користування кредитом; 7395,41 грн. – нарахована пеня; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. – штраф (фіксована частина), 1039,19 грн. – штраф (процентна складова) (т. 1 а.с. 5-11).
З виписки по кредитному рахунку ОСОБА_1 встановлено, що станом 06 липня 2017 року залишок на картковому рахунку ОСОБА_1 становив 3896,47 грн. 
07 липня 2017 року з кредитної картки № НОМЕР_2 знято готівку в банкоматах у м. Харьків, за адресою: просп. Гагарина, буд. 72, Маркет Плюс, проведено операції по кредитному рахунку відповідача: зняття готівки 2000 грн. комісія 80 грн.; зняття готівки 4160 грн. комісія 160 грн.; зняття готівки 3500 грн. комісія 140 грн., за наслідками яких залишок становить мінус 13,776,47 грн. (т. 1 а.с. 103).
З листа АТ КБ «ПриватБанк» встановлено, що картка № НОМЕР_2 заблокована 07 липня 2017 року о 15:00:34. Дзвінок на лінію «3700» надійшов 07 липня 2017 о 14:59:21 після проведення операцій: 07/072017 о 14:45:53; 07/07/2017 о 14:46:37; 07/07/2017 о 14:47:30 (т. 1 а.с. 211).
З матеріалів справи також вбачається, що 07 липня 2017 року о 18:40 год. до Коломацького відділення поліції надійшла письмова заява від ОСОБА_1 про те, що 7 липня 2017 року о 15:00 год. на її мобільний номер надійшло смс повідомлення про те, що з її кредитної картки ПриватБанк через банкомат, який знаходиться за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна 72, невідомою особою було знято грошові кошти на суму 9777 грн. Дана кредитна картка знаходиться у заявниці. Грошові кошти вона не знімала (т. 1 а.с. 79). 
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10 липня 2017 року встановлено, що слідчим Основ`янського ВП прийнято заяву від ОСОБА_1 за фактом зняття грошових коштів з її кредитної картки 07 липня 2017 року (т. 1 а.с. 80). 
З листа Коломацького ВП ГУНП в Харківській області встановлено, що 07 липня 2017 року від ОСОБА_1 надійшла письмова заява в якій вона просить прийняти міри до невідомих осіб, які 07 липня 2017 року без її відома зняли кошти в сумі 9777 грн. з картки ПриватБанку. В ході виїзду ГРПП було встановлено, що ОСОБА_1 07 липня 2017 року знаходилась на своєму дачному домоволодіння в АДРЕСА_1 де близько 15:00 год. вона виявила, що на її мобільний телефон надійшло повідомлення про зняття коштів з її картки в сумі 9777 гр. ОСОБА_1 повідомила, що дана банківська картка знаходиться в неї та пін коду вона нікому не давала (т. 1 а.с. 229).
27 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про повернення коштів, які були зняті з її платіжної картки 07 липня 2017 року. Листом від 10 серпня 2017 року Банком було відмовлено ОСОБА_1 , оскільки для зняття грошових коштів було правильно введено ПІН-код картки. Рекомендовано звернутись до правоохоронних органів (т. 1 а.с. 135).
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що 03 серпня 2017 року за актом заволодіння 07 липня 2017 року невстановленою особою, таємним шляхом, грошовими коштами з кредитної картки ОСОБА_1 кримінальне провадження внесене до реєстру за № 12017220060001660 (т. 1 а.с. 78, зворот). 
З листа ГУНП в Харківській області від 19 серпня 2019 року також вбачається, що кримінальне провадження № 12017220060001660 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за фактом 07.07.2017 року невстановлена особа, таємним шляхом, з кредитної картки ОСОБА_1 заволоділа грошовими коштами, на час надання відповіді знаходиться на стадії досудового розслідування, досудове розслідування проводиться слідчим СВ Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 146).
З виписки по рахунку ОСОБА_1 встановлено також, що у подальшому, а саме 30 серпня 2017 року та 31 серпня 2017 року нею було внесено коштів на загальну суму 4100 грн., як погашення заборгованості, які витрачались саме ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 196).
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
У пункті 14.16 статті 14 вказаного Закону передбачено, що  користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Згідно зі статтею 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.
Відповідно до пункту 2 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. (пункт 7 розділу 6 Положення № 705).
Згідно пункту 8 розділу 6 Положення № 705 емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (пункт 9 розділу 6 Положення № 705).
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15.
Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, дійшов правильного висновку, що банком не було доведено, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
У постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 182/3171/16 (провадження № 6-24548св18) зроблено аналогічний висновок, відповідно до якого саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
Також, за аналогічних обставин справи № 171/994/17ц, провадження № 61-10363св19 у постанові від 17 лютого 2020 року Верховним Судом відхилено доводи касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк», які подібні доводам апеляційній скарзі у цій справі. 
Доводи апеляційної скарги щодо того, що смс щодо зняття коштів на мобільний телефон ОСОБА_1 надійшло 07 липня 2017 року о 15:00 год., а заява до правоохоронних органів нею подана о 18:40 год., не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки термін «негайно» у Положенні Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням вживається у значенні - найкоротший строк протягом дня, у який мають здійснюватися (відбуватися) відповідні дії, з моменту настання підстав для їх здійснення (п. 6 ч. 2 розд. І Положення).
За таких обставин, при розгляді справи колегією суддів встановлено належним чином повідомлення ОСОБА_1 Банку та правоохоронні органи про зняття грошових коштів з її карткового рахунку, та підтверджено, що у день, коли здійснювалось зняття грошових коштів у м. Харків, вона знаходилась у с. Пащенівка, Харківської області, а банком не доведено, що вказані дії відбулись внаслідок дій чи бездіяльності відповідача.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано відмовив у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків судів не спростовують, та зводяться до незгоди з висновками по їх оцінці судом. 
Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,- 

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 вересня 2020 року у цій справі - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повна постанова складена 25 січня 2021року.

Головуючий:

Судді: