П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
26 січня 2021 року                                                                м. Київ
 
справа № 753/420/14
 
провадження № 22-ц/824/183/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
головуючого  - Іванової  І.В. 
суддів  - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
при секретарі  - Ярмак О.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 рокув справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, 
в с т а н о в и в:
 
 У серпні 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.  
Вимоги заяви товариство мотивує тим, що 09 березня 2017 року Дарницький районний суд міста Києва ухвалив рішення по справі № 753/420/14-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором № 198/П/56/2008-840 від 03 вересня 2008 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра».    
На підставі виданого, на виконання зазначеного рішення суду, виконавчого листа щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 завершено виконавче провадження № 51122828.
Як зазначив заявник, 05 березня 2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» було укладено договір про відступлення права вимоги №GL2N79736ПВ, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №198/П/56/2008-840 від 03 вересня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
ТОВ «ФК «Інвест Хаус» вважає, що оскільки наявне судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, є всі підстави для заміни стягувача по цій справі його правонаступником ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
Заявник також вказує, що оригінали виконавчих листів щодо стягнення на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором у товариства та первісного стягувача відсутні, заборгованість не погашена.
Наразі місцезнаходження виконавчих листів щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 невідомо та можливість їх встановлення відсутня.
ТОВ «ФК «Інвест Хаус» також посилається на те, що перебування ПАТ КБ «Надра» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа та пропущення строку для його пред`явлення до виконання, є поважною причиною та підставою для поновлення цього строку.
Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» просив суд замінити стягувача ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у справі № 753/420/14-ц, видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором та поновити пропущений строк для пред`явлення їх до виконання. 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Інвест Хаус» задоволено.
Допущено заміну стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника «ФК «Інвест Хаус» у виконавчих листах в цивільній справі №753/420/14-ц за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про захист прав споживачів та визнання недійсним договору «Автопакет» від 03 вересня 2008 року №198/П/56/2008-840.
Видано дублікат виконавчого листа у даній справі та поновлено строк для його пред`явлення. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
Обґрунтовуючи доводи скарги апелянт посилається на те, що заява ТОВ «ФК «Інвест Хаус» не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин для пред`явлення виконавчого документу до виконання  у встановлений законом строк, та доказів того, що виконавчі документи були втрачені.
Вказує, що первісний кредитор ПАТ КБ «Надра» був обізнаний про наявність рішення суду про стягнення заборгованості, що на думку апелянта, не перешкоджало йому здійснювати належний контроль за виконанням судового рішення.
ОСОБА_1 вважає, що питання внутрішньої діяльності ПАТ КБ «Надра», навіть у випадку доведення обставин його перебування на стадії ліквідації та кадрових змін та проблематики взаємодії із заявником, як стороною укладеного правочину, також не можуть в достатній мірі впливати на вирішення питання поновлення пропущеного строку.
Учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористались.  
Учасники справи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, від апелянта ОСОБА_1 та його представника надійшла заява про розгляд справи без їх участі, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Обґрунтовуючи свою заяву ТОВ «ФК «Інвест Хаус» посилається на те, що є всі підстави для заміни стягувача Банку на правонаступника ТОВ у зв`язку з відступлення права вимоги до позичальника ОСОБА_1 , крім того перебування ПАТ КБ «Надра» у процедурі ліквідації в період втрати виконавчого листа та пропущення строку для його пред`явлення до виконання, є поважною причиною та підставою для видачі дублікату виконавчого листа та поновлення цього строку.
 Суд першої інстанції, задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Інвест Хаус», виходив з її обґрунтованості та наявності підстав для її задоволення.
Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.
Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
У виконавчому провадженні можуть брати участь кілька стягувачів. Кожен з них щодо іншої сторони має право брати участь у виконавчому провадженні самостійно або доручити участь у виконавчому провадженні одному із співучасників.
У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.
Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі у зв`язку з відступленням права вимоги, а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).
Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
Європейський суд з прав людини вказує, що "право на суд" було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
Законом України "Про виконавче провадження" визначаються умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. 
Статтею 12 Закону України "Про виконавче провадження" передбачений трирічний термін, встановлений для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Норми ЦПК України та Закону України "Про виконавче провадження" не містять вичерпного переліку поважних причин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
Згідно зі ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пре пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. 
Пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.03.2017 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №198/П/56/2008-840 від 03.09.2008, яка станом на 24.10.2013 р. становить 13 152, 29 дол. США, а також пеню та штраф у розмірі 15 754,50 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 604,41 грн. З ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 604,40 грн.
05.03.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» було укладено Договір про відступлення права вимоги №GL2N79736ПВ, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором №198/П/56/2008-840 від 03.09.2008, перейшло до ТОВ «ФК «Інвест Хаус».
Згідно витягу з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №GL2N79736ПВ від 05.03.2020, ПАТ «Комерційний банк «Надра» передало, а ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Хаус» прийняло на умовах, визначених договором, право вимоги за кредитним договором № 198/П/56/2008-840 від 03.09.2008 року, укладеного з ОСОБА_1 .
Як вказує заявник, ПАТ «КБ «Надра» звертався до органу державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання вищевказаного рішення. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_2 завершено. Виконавче провадження щодо ОСОБА_1 згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників відсутнє.
Згідно до Акту приймання - передачі оригіналів документів до договору №GL2N79736ПВ від 05.03.2020 та відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» встановлено відсутність оригіналів виконавчих документів у матеріалах кредитної справи №198/П/56/2008-840 від 03.09.2008 щодо боржника ОСОБА_1 .
Таким чином, оригінали виконавчих листів щодо стягнення на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором щодо боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у первісного стягувача та у заявника ТОВ «ФК «Інвест Хаус» відсутні.
З огляду на викладене, є правильним висновок суду першої інстанції про задоволення заяви про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Крім того, судова колегія погоджується з висновком суду про доведеність факту втрати оригіналів виконавчого листа під час ліквідаційної процедури Банку, тому наявні підстави для видачі дублікату відповідного виконавчого листа та визнання наведених заявником причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, поважними, оскільки вони не свідчать про умисну недбалість заявника. 
Наведені обставини, на думку колегії суддів, давали суду першої інстанції підстави для задоволення заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус», тому ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не свідчать про порушення судом норм цивільно-процесуального законодавства.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                              

 
Судді: