Постанова
іменем України
24 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 761/10710/20
провадження № 51-5657км20
 
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                                ОСОБА_1 , 
суддів                                                            ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
за участю: 
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
особи, що якої закрито
кримінальне провадження                      ОСОБА_6 ,
захисника                                                     ОСОБА_7 , 
представника потерпілої                          ОСОБА_8 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року.
 
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Шевченківський районний суд м. Києва ухвалою від 27 липня 2020 року закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі   –КПК).
Не погоджуючись із вищевказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу.
Київський апеляційний суд ухвалою від 09 вересня 2020 року повернув його апеляційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2020 року на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.
Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_5 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати його і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що строк на подачу апеляційної скарги ним не пропущений, оскільки апеляційну скаргу було подано відповідальній особі Головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку у строк, передбачений п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК.
Позиції інших учасників судового провадження 
У письмових запереченнях на касаційну скаргу прокурора ОСОБА_6 просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду –без зміни.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив її задовольнити, ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 просили залишити без задоволення касаційну скаргу, представник потерпілої ОСОБА_8 покладалась на розсуд суду.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
 
Крім того,положеннями ч. 1 ст. 438 КПК передбачено, що підставами для скасування судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, тобто таке порушення, яке згідно з ч. 1 ст. 412 КПК перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст.129 Конституції  України та ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК).
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
Пунктом 4 ч. 3 ст. 399 КПК передбачено, що апеляційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку апеляційного оскарження, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
 
Вирішуючи питання, чи дотрималася особа, яка подала апеляційну скаргу, передбачених ст. 395 КПК строків, суду слід чітко встановити початок перебігу цих строків та їх закінчення. При цьому необхідно враховувати положення статей 115, 116 зазначеного Кодексу, які регулюють порядок обчислення процесуальних строків.
 
З матеріалів кримінальної справи встановлено, що Шевченківський районний суд м.  Києва ухвалою від 27 липня2020 року закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 369; ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК, на підставі п.  10 ч. 1 ст. 284 КПК. 
31 липня 2020 року прокурор  ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вказану ухвалу подав апеляційну скаргу, яку місцевий суд отримав 06 серпня 2020 року.
Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 разом зі скаргою були отримані апеляційним судом 07 вересня2020 року. 
 
Київський апеляційний суд ухвалою від 09 вересня 2020 року, керуючись п. 4 ч. 3 ст.  399 КПК, повернув апеляційну скаргу прокурору, оскільки вона подана після закінчення строку апеляційного оскарженняі питання про поновлення цього строку у скарзі не ставиться.
Ухвалене рішення апеляційний суд обґрунтував тим, що апеляційну скаргу прокурор подав до апеляційного суду 06 серпня 2020 року, тобто з пропуском семиденного строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду.
Проте колегія суддів касаційного суду не може погодитися з таким рішенням апеляційного суду.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва було постановлено 27 липня 2020  року. Строк на оскарження цього рішення відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК становить 7 днів з дня її проголошення. Отже, днем закінченням строку для її оскарження є 03 серпня 2020 року.
Як вбачається з долученого до касаційної скарги додатку, а саме реєстру головного управління урядового фельд`єгерського зв`язку Держспецзв`язку № Ф ф2194, апеляційну скаргу на ухвалу місцевого суду здав прокурор до цього управління 03  серпня 2020 року.
У частині 1 ст. 116 КПК  передбачено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Відповідно до ст. 1 Закону України від 04 жовтня 2001 року № 2759-III «Про поштовий зв`язок» поштовий зв`язок спеціального призначення – складова частина поштового зв`язку України, призначена для надання послуг поштового зв`язку окремим категоріям користувачів.
Згідно з Переліком платних послуг, затверджених постановоюКабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1105 «Деякі питання надання платних послуг Головним управлінням та підрозділами урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації», вказанимиуправлінням та підрозділами надаються: доставка кореспонденції та/або цінних відправлень з прийманням у приміщенні Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку; доставка кореспонденції та/або цінних відправлень співробітником Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку з прийманням у приміщенні замовника за його заявою: без використання автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку; з використанням автотранспортних засобів Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку.
Таким чином, фельд`єгерський зв`язок входить до системи поштового зв`язку України і регулюється нормами Закону України «Про поштовий зв`язок», а діяльність у сфері фельд`єгерського зв`язку провадиться відповідно до законодавства України.
Оскільки за п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК строк подачі апеляційної скарги на вищезазначену ухвалу закінчувався 03 серпня 2020 року, то згідно з вимогами ст. 116 цього Кодексу подана у цей день скарга на пошту вважається поданою у встановлений законом строк на апеляційне оскарження.
З огляду на наведене вище прокурором не пропущено строку апеляційного оскарження, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК. 
Проте суд апеляційної інстанції не звернув на це уваги, формально зазначив, що апеляційну скаргу подано із пропуском встановленого п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК строку, та дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги прокурору.
Таким чином, ухвалюючи рішення про повернення апеляційної скарги прокурора, суддя апеляційного суду не взяв до уваги вказаних обставин, допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, адже це перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід зважити на наведене та з дотриманням вимог кримінального процесуального закону постановити законне й обґрунтоване рішення.
Урахувавши викладене та вимоги статей 434, 436 КПК, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду – скасуванню.  
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 09 вересня 2020 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                        ОСОБА_3