ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року	Львів	Справа № 300/1711/20 пров. № А/857/13750/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                            Шинкар Т.І., Іщук Л.П.
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Якубчака Олега Романовича на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Тимощуком О.Л. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
в с т а н о в и в :
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (далі – В/ч НОМЕР_1 , відповідач) щодо не виплати йому у день виключення зі списків особового складу військової частини грошової компенсації за неотримане під час проходження військової служби речове майно та стягнути з відповідача вказану грошову компенсацію у розмірі 75949,69 грн. Здійснити розподіл судових витрат.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 позов було задоволено повністю. Крім того, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань В/ч НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача Якубчак О.Р.  подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи правильність та законність судового рішення, прийнятого по суті заявлених позовних вимог, вважає помилковими висновки суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував чи є розмір витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін, чи є обґрунтованою, безсторонньою, добросовісною, розсудливою та пропорційною поведінка відповідача до і під час судового розгляду у правовідносинах з позивачем. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та прийняти постанову, якою стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 10  000 грн.
У письмовому відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. 
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення в частині розподілу судових витрат скасувати та прийняти постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10  000 грн, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що позивачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу було надано договір про надання правової (правничої) допомоги №21/04-20 від 21.04.2020 (далі – Договір), укладений з адвокатом Якубчаком О.Р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001003, видане 27.02.2015 радою адвокатів Івано-Франківської області, ордер на надання правничої допомоги серії ІФ №057188 від 21.04.2020, розрахунок вартості послуг адвоката за Договором, квитанцію прибуткового касового ордера №30 від 21.04.2020 про оплату послуг за Договором в сумі 10000 грн.
За змістом Договору, предметом є надання адвокатом правової допомоги позивачу (клієнт) по захисту його прав та інтересів у будь-яких органах, організаціях, підприємствах, установах, незалежно від форм власності, а також у всіх судових інстанціях, з приводу визнання протиправною відмови В/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому компенсації за неотримане речове майно. 
Пунктом 4 Договору сторони погодили, що за надання адвокатом правової допомоги, клієнтом сплачується гонорар у розмірі, який визначається сторонами за домовленістю та який відображений у додатку №1 до даного Договору (розрахунок вартості послуг адвоката) і який є частиною Договору.
Згідно п.1 Додатку №1 до Договору, вартість однієї години роботи адвоката становить 1013,50 грн – 50% від прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020.  
Відповідно до розрахунку вартості послуг адвоката за Договором, адвокатом були виконані роботи, зокрема, надано первинну консультацію клієнту 1 год - 1013,50 грн, пошук та аналіз судової практики 4 год - 4054 грн, збір доказів, підготовка та подання запиту відповідачу 1 год - 1013,50 грн, підготовка та подання позовної заяви до суду в інтересах позивача у тому числі виготовлення усіх необхідних додатків у потрібній кількості 4 год - 4054 грн, підготовка та подання відповіді на відзив 3 год - 3040,50 грн, підготовка та подання клопотань, заяв, пояснень та інших документів 1 год - 1013,50 грн, ознайомлення з матеріалами справи 1 год - 1013,50 грн, участь у судовому засіданні 1 год - 1013,50 грн, зрив судового засідання 0,5 год - 506,25 грн, підготовка та подання апеляційної скарги 3 год - 3040,50 грн, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу 3 год - 3040,50 грн, участить у судовому засіданні суду апеляційної інстанції 1 с/д - 2027 грн. Разом (крім 7-12) - 14 189 грн.
Пунктом 2 Додатку №1 до Договору сторони погодили, що клієнтом, після укладення Договору, а також після погодження даного розрахунку, сплачується аванс на рахунок адвоката у розмірі, не меншому як 50% від суми орієнтованих витрат на правову допомогу.
Зі змісту розрахунку вартості послуг адвоката за Договором та квитанції до прибуткового касового ордера №30 від 21.04.2020 вбачається, що позивачем було сплачено адвокату попередню частину гонорару в сумі 10  000 грн.    
Стягуючи за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, суд першої інстанції виходив з того, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. При цьому, суд першої інстанції врахував зміст позовної заяви, викладеної на восьми аркушах, час, який необхідно затратити кваліфікованому юристу на підготовку усіх матеріалів даної адміністративної справи, її складність, віднесення такої до категорії справ незначної складності, наявність чітко сформованої судової практики з аналогічних спорів, яка не вимагає суттєвих затрат часу, відсутність відзиву на позовну заяву та розгляд справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 
Проте, колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції прийшов з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного. 
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1, 2 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною третьою статті 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом ч.4 ст.134 цього Кодексу, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує : 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст.139 КАС України).
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім того, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 17.09.2019 по справі №810/3806/18, від 19.09.2019 по справі №826/8890/18, яка в контексті положень ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована при розгляді даної справи.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем були надані перераховані вище докази.
При цьому, факт виконання адвокатом зобов`язань за Договором, зокрема, надання первинної консультації клієнту, пошуку та аналізу судової практики у подібних правовідносинах, збору доказів, підготовки та подання запиту командиру В/ч НОМЕР_1 , підготовки та подання позовної заяви до суду, в тому числі виготовлення усіх необхідних додатків у потрібній кількості, підготовки та подання клопотань, заяв, пояснень та інших документів процесуального характеру по суті справи, ознайомлення з матеріалами справи, підготовки та подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, не було спростовано відповідачем належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.
Водночас слід зазначити, що відповідно до частини шостої статті 134 КАС України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у разі недотримання вимог стосовно їх співмірності.
При цьому, частиною сьомою цієї статті передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як убачається з матеріалів справи, 20.07.2020 Івано-Франківським окружним адміністративним судом було відкрито провадження по даній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 262 КАС України, а також встановлено відповідачу з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов.
Копія ухвали була направлена на адресу відповідача, яку В/ч НОМЕР_1 вказала у відзиві на апеляційну скаргу, 21.07.2020 за №*310*1045499*1*2*.
Разом з тим, відповідачем не було подано як відзив на позов, так і клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Хоча у матеріалах справи відсутні відомості про одержання копії ухвали про відкриття провадження від 20.07.2020, проте у відзиві на апеляційну скаргу відповідач лише покликається на процесуальні норми, якими врегульовано порядок розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, а також вказує на право позивача на безоплатну правову допомогу, залишаючи поза увагою обставини отримання чи не отримання зазначеного судового рішення, що в свою чергу свідчить, на думку колегії суддів про обізнаність відповідача про наявність судового провадження за розглядуваним спором.
Таким чином, колегія суддів констатує факт невиконання відповідачем свого процесуального обов`язку довести неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу.
При цьому, КАС України, у редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення, суду не було надано право самостійно, без ініціативи протилежної сторони, зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу.
Отже, колегія суддів погоджується з доводами представника позивача, що сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у даній справі у розмірі 10 000 грн є співмірною зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до безпідставного зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права.
Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Якубчака Олега Романовича задовольнити повністю.
Рішення   Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2020 року по справі №300/1711/20 в частині розподілу судових витрат скасувати та прийняти постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України (код ЄДРПОУ – НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер – НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	Т. І. Шинкар 	
 	 	Л. П. Іщук