Єдиний унікальний  номер 755/17910/20                                       Головуючий в суді I інстанції Старовойтова С.М.
Апеляційне провадженя № 33/824/862/2021                                                       Суддя-доповідач Гриненко О.І.

                                                                   КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД	

 
   П О С Т А Н О В А
  І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
04 березня 2021 року суддя Київського апеляційного суду  Гриненко О.І., розглянувши апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року, прийняту щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,  проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , - 
 
                                         В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, зі стягненням судового збору на користь держави.
Згідно із постановою судді, 15 листопада 2020 р. о 09 год. 45 хв., ОСОБА_1 , перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_3, в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, а саме: здійснювала приймання відвідувачів як суб`єкт господарювання, який проводить діяльність у сфері торговельного обслуговування непродовольчими товарами, в тому числі продуктами харчування, засобами медичного призначення, загальний обсяг яких займає менше 60%, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП. 
Не погоджуючись із судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказує на порушення судом норм процесуального права, те, що судом встановлено фактичні обставини справи за відсутністю належних та допустимих доказів, та без врахування наданих ОСОБА_1 доказів. Крім того, апелянт зазначає про неправильне застосування судом норм статті 44-3 КУпАП, оскільки на дату прийняття постанови зазначена норма статті містить першу і другу частину, але в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначена частина статті 44-3 КУпАП, відтак судом при накладенні стягнення фактично була застосована частина 1 ст. 44-3 КУпАП, чинна на дату прийняття постанови суду. Також апелянт вказує, що в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено який підпункт пункту 15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2021 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідеміологічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у той же час суд фактично застосував підпункт 4 пункту 15 Постанови. Апелянт вказує, що оскільки вона є найманим працівником, то в даному випадку не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП і пов`язаного з дотриманням п.п.4 п.15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020. Крім того, апелянт зазначає, що відповідно до пункту 1 переліку постанов КМУ, що втратили чинність, затвердженого постановою КМУ від 9 грудня 2020 №1236, втратив чинність у тому числі пункт 15 постанови КМУ від                 22 липня 2020 №641. Також ОСОБА_1 зазначає про порушення вимог           ст. ст. 252, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо неї.                                                                                            Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважаю, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
За наслідками перевірки рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема, дані, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення АПР № 495 від                  15 листопада 2020 року, який містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про події правопорушення та особу, яка його вчинила, а також письмовими поясненнями самої ОСОБА_1 .
Вказаним доказам суддя місцевого суду надав належну оцінку, та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, згідно підпункту 4 пункту 15  Постанови КМУ «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 р. № 641, в редакції, яка діяла на момент вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, в період з 00.00 годин суботи до 00.00 годин понеділка на території України з                 14 листопада 2020 р. до 30 листопада 2020 р. забороняється приймання відвідувачів суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері торговельного і побутового обслуговування населення, крім торгівлі продуктами харчування на торговельних площах, не менше 60 відсотків яких призначено для торгівлі продуктами харчування, пальним, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, ветеринарними препаратами, кормами.
Оскільки ОСОБА_1 , будучи адміністратором магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » як суб`єкт господарювання, який проводить діяльність у сфері торговельного обслуговування, не забезпечила дотримання вимог щодо профілактики заходів протидії поширення короновірусної хвороби COVID-19 та здійснювала приймання відвідувачів, суд першої інстанції обґрунтовано та на законних підставах визнав її винуватою у порушенні  п.п.4, п.15 Постанови КМУ №641 від 22.07.2020, що є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що вона не є суб`єктом відповідальності за ст.43 КУпАП не заслуговують на увагу, так як будучи адміністратором магазином «ІНФОРМАЦІЯ_2», вона мала всі адміністративні можливості щодо неухильного виконання  п.п.4 п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», (зі змінами внесеними Постановою КМУ від 11.11.2020р. №1100).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що  судом неправильно застосовано норми статті 44-3 КУпАП, оскільки на дату прийняття постанови норма статті 44-3 КУпАП містить першу і другу частину є безпідставними, оскільки зміни до статті 44-3 КУпАП, яка була доповнена другою частиною, а попередня редакція охоплювалася частиною першою цієї статті, були внесені з 21 листопада 2020 року Законом України №100-ІХ від 06.11.2020, тобто після складення протоколу про адміністративне правопорушення 15 листопада 2020 року  щодо ОСОБА_1 , на підставі якого судом першої інстанції прийнято рішення. 
Доводи апеляційної скарги щодо наявності у судді місцевого суду на момент розгляду справи підстав для закриття провадження у справі відповідно до п.6 ч.1 ст.247 КУпАП також є неспроможними, так як  постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України» відповідальність за ст.44-3 КУпАП усунута не була.
Порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом апеляційної інстанції не встановлено.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено.    
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, однак не обмежений її доводами.
Згідно із ст.22 КУпАП, при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган, уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
За результатами апеляційного перегляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вважаю, що вчинене нею адміністративне правопорушення є малозначним, у зв`язку з наступним.
Як видно із матеріалів справи, вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення полягало в тому, що вона, 15 листопада 2020 р. о 09 год.              45 хв., перебуваючи на робочому місці за адресою: АДРЕСА_3, в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », порушила вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641, тобто вчинила разове правопорушення, яке не потягло за собою будь-яких негативних наслідків,   а тому вказане адміністративне правопорушення через свою малозначність не становить такого ступеня протиправності, який би свідчив про необхідність притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності.
Крім того, звільняючи ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, суд апеляційної інстанції приймає до уваги також дані про особу правопорушниці, яка раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася.
З урахуванням викладеного, вважаю, що постанова судді Дніпровського районного суду м.Києва від 11 грудня 2020 рокупідлягає зміні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд -
 
                                              П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.                         Постанову судді Дніпровського  районного суду м.Києва  від 11 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 44-3 КУпАП - змінити.       

ОСОБА_1 звільнити від адміністративної відповідальності за ст.44-3 КУпАП на підставі ст.22 КУпАП, у зв`язку із малозначністю вчиненого нею правопорушення, обмежившись усним зауваженням.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

  Суддя                                                      О.І. Гриненко