ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4571/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 січня 2021 року                                                                                            м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача:                                                                                                                            Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                                                                     Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Голови Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, в якому з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог просить: 
-          визнати протиправним дії Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в м. Києві щодо не включення до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 надбавки за оперативно-розшукову діяльність - 50%, надбавки за виконання особливо-важливих завдань - 100% та премії - 58,45%;
- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в м. Києві виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; набавка за стаж служби - 50%; надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 15%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 50%; надбавка за виконання особливо-важливих завдань - 100%; премія - 58,45%, з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року.
-          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем складено та подано до пенсійного органу довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, в яку протиправно не включено усі види грошового забезпечення, які нараховувались позивачу під час проходження служби, зокрема, до довідки не включено: надбавку за оперативно-розшукову діяльність - 50%, надбавку за виконання особливо-важливих завдань - 100% та премію - 58,45%. Водночас, зазначені складові були включені до пенсійних виплат до перерахунку пенсії з 01 січня 2016 року, тому позивач вважає, що відповідачем порушуються його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року адміністративний позов задоволено, визнано протиправними дії Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в м. Києві щодо не включення до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 надбавки за оперативно-розшукову діяльність - 50%, надбавки за виконання особливо-важливих завдань - 100% та премії - 58,45%; зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в м. Києві виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 із зазначенням основних і додаткових видів грошового забезпечення в наступних розмірах: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; набавка за стаж служби - 50%; надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 15%; надбавка за оперативно-розшукову діяльність - 50%; надбавка за виконання особливо-важливих завдань - 100%; премія - 58,45%, з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01.01.2016 року.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Головою Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Нечитайлом В. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, апелянт стверджує, що судом не прийнято до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 12 березня 2018 року у зразковій справі №802/2196-17-а, помилково застосовано до спірних правовідносин  положення законодавства, які не можуть бути застосовані у даній справі.
Окрім іншого апелянт зазначає, що судом першої інстанції допущено порушень норм процесуального права, зокрема, не розглянуто клопотання про заміну неналежного відповідача належним, що потягнуло врешті ухвалення незаконного судового рішення.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі №320/4571/20, встановлено строк до 09 грудня  2020 року для подання відзиву на апеляційну скаргу. Іншою ухвалою від 16 листопада 2020 року призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 09 грудня 2020 року.
ОСОБА_1 відзиву на апеляційну скаргу не подавалося, що не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами в порядку письмового провадження.
Відповідно до  статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що зміна умов чи норм пенсійного забезпечення, зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону. При цьому судом першої інстанції взято до уваги, що  Закон України №2262-ХІІ, зокрема стаття 63, не містить положень, які б давали підстави не враховувати для перерахунку пенсії певні види грошового забезпечення, що отримував позивач, у тому числі і надбавку за виконання особливо-важливих завдань (100% - вираховуються з посадового окладу, окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби), надбавку до посадового окладу за службу в підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю (50% - вираховується з посадового окладу) та надбавку за проведення оперативно-розшукової діяльності (50% - вираховується з посадового окладу).
Як встановив суд першої інстанції, відповідно до відомостей грошового атестату ВФЗБО УМВС України у Вінницькій області №68 від 03.08.2015, виданого полковнику міліції ОСОБА_1 , до складу його грошового забезпечення було включено: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; надбавку за вислугу років - 40%; надбавку за виконання особливо-важливих завдань - 100%; надбавку до посадового окладу за службу в підрозділі    БОЗ - 15%; надбавку за проведення оперативно-розшукової діяльності - 50%; премію - 58,45%.
Отже, позивач під час проходження служби в органах внутрішніх справ отримував вищевказані види грошового забезпечення, які були встановлені йому на підставі положень Постанови №1294 та бралися до уваги при призначенні пенсії.
Таким чином, на думку суду першої інстанції, до довідки про грошове забезпечення позивача мають бути внесені усі додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які отримував позивач, та зміст яких не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства або виходячи із середніх показників, в той час як встановлення таких премій або надбавок, доплат тощо відбувалась безпосередньо з призначених позивачу.
Такі висновки суду першої інстанції колегія суду вважає невірними, такими, що не узгоджуються з положеннями чинного законодавства, виходячи з такого.
Як встановлено судом першої інстанції і зазначене підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Наказом № 1459 від 27.07.2015 був звільнений з посади начальника Управління МВС України у Вінницькій області.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до положень  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Як вбачається з розрахунку пенсії за вислугу років по пенсійній справі №2603028918 від 19.02.2018, позивачу з 28.07.2015 призначено пенсію за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення.
Відповідно до відомостей грошового атестату ВФЗБО УМВС України у Вінницькій області №68 від 03.08.2015, виданого полковнику міліції ОСОБА_1 , до складу грошового забезпечення позивача було включено такі його види:
- посадовий оклад;
- оклад за спеціальним званням;
- надбавку за вислугу років - 40%;
- надбавка за виконання особливо-важливих завдань - 100%;
- надбавка до посадового окладу за службу в підрозділі    БОЗ - 15%;
- надбавка за проведення оперативно-розшукової діяльності - 50%;
- премія - 58,45%.
Надалі, Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в місті Києві складено довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції), від 12.06.2017 №46147.
Відповідно до вказаної довідки, розмір грошового забезпечення позивача за нормами, чинними на 01.01.2016, складає 12510 грн., а саме:
- посадовий оклад - 5400,00 грн.;
- оклад за спеціальне звання (полковник міліції/полковник поліції) - 2400,00 грн.;
- надбавка за стаж служби 50% - 3900,00 грн.;
надбавка за службу в умовах режимних обмежень 15% - 810,00 грн.
У 2019 році позивач звернувся до Головного управління МВС України в Київській області із заявою щодо надання інформації про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).
Листом від 19.11.2019 №218 позивачу повідомлено про те, що відповідно до інформації, наданої ГУ ПФУ в Київській області, посада на день звільнення перший заступник начальника Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю МВС України згідно  наказу МВС України від 17.02.2017 №138  прирівнюється до посади першого заступника начальника (директора) Головного управління в апараті Національної поліції.
Також, у даному листі відповідач повідомив позивача про те, що надбавки та доплати, відсутні підстави для видачі оновленої довідки, оскільки обов`язок підготовки довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії та її подання до органів Пенсійного фонду України виникає у державного органу, з якого особи були звільнені зі служби, тільки в разі отримання від пенсійних органів списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку.
Не погоджуючись із діями відповідача щодо звуження складових його грошового забезпечення, які враховуються при визначенні розміру пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ч. 2  ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої  статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає  Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII  (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Відповідно до цього  Закону, держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного  законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Згідно з ч. 4  ст. 63 Закону № 2262-XII, усі призначені за цим  Законом  пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим  Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою  статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Згідно з частиною другою  статті 51 Закону №2262-XII  передбачено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим  Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
З 07 листопада 2015 року набрав чинності  Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII  (далі - Закон № 580-VIII), крім окремих положень, визначених у пункті 1 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
З 29 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 №900-VIII (далі - Закон № 900-VIII), яким  статтю 63 Закону №2262-XII  доповнено новою частиною третьою, згідно з якою перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього  Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських.
Окрім того,  Законом №900-VIII  доповнено також пункт 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII абзацом другим, відповідно до якого за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.
Постановою Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», що набрала чинності 02.12.2015,    встановлено розміри грошового забезпечення працівникам поліції за посадовими окладами і спеціальними званнями, що значно перевищують посадові оклади та оклади за спеціальні звання колишніх працівників міліції (далі - Постанова № 988).
Таким чином, у зв`язку із змінами в грошовому забезпеченні поліцейських, передбаченими Постановою №988, та враховуючи зазначені вище положення частини другої  статті 51 Закону №2262-XII, у колишніх працівників міліції виникло право на перерахунок пенсії з 01 січня 2016 року.
На виконання вимог  статті 94 Закону №580-VIII  та Постанови №988, Міністерством внутрішніх справ України, видано наказ № 260, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).
Наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування (27.05.2016) та застосовується з дня набрання чинності  Законом №580-VIII, тобто з 07.11.2015.
Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до  Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45  (далі - Порядок № 45).
Відповідно п.п. 1-3 Порядку № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до  Закону №2262-XII  пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
На підставі зазначеного в пункті 1 цього Порядку рішення Кабінету Міністрів України державні органи повідомляють у п`ятиденний строк ПФУ про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям. ПФУ повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки). Головні управління ПФУ складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 (далі - довідка) та у місячний строк подають їх головним управлінням ПФУ. Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цим Порядком. У разі ліквідації таких органів, установ, організацій чи підприємств довідки видаються правонаступниками.
Згідно з п. 5 Порядку № 45, для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів:
посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням;
надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі;
щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок;
інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію;
щомісячні надбавки за особливі умови служби (крім надбавки за службу у віддаленій місцевості) особам, звільненим з військової служби, які проходили службу та обслуговували ядерну зброю на об`єктах "С", у складальних бригадах ремонтно-технічних баз, у складі екіпажів атомних підводних човнів, на території військових полігонів, де проводилися випробування ядерної зброї або навчання із застосуванням такої зброї, та у військових частинах, що обслуговували космодром "Байконур", якщо такі надбавки виплачувалися їм на день звільнення зі служби у відсотках посадового окладу, що встановлювалися до 1 січня 2008 р. для обчислення розміру пенсії, але не більше розміру надбавок за особливі умови служби відповідно до законодавства.
Додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, скасовані чи такі, що не виплачуються на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами), крім зазначених у абзаці шостому цього пункту, для перерахунку пенсії не враховуються (абз. 7 п. 5 Порядку №45).
До змін в грошовому забезпеченні поліцейських, встановлених Постановою № 988 та Порядком № 260, чинним законодавством України, а саме Постановою № 1294 та Наказом № 499, було передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ установлюється надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугу років, а тим, що безпосередньо розробляють, проводять експертизу проектів нормативно-правових актів, які передбачено положеннями про відповідні структурні підрозділи, особам рядового і начальницького складу за виконання спеціальних завдань, пов`язаних з антитерористичною діяльністю, особам начальницького складу слідчих підрозділів органів внутрішніх справ за службу на посадах слідчих, особам рядового і начальницького складу підрозділів міліції громадської безпеки за службу на посадах старших дільничних, дільничних і помічників дільничних інспекторів міліції та підрозділів з керівництва дільничними інспекторами міліції - у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за вислугою років.
Разом з тим, Постановою № 988 визначено перелік надбавок, доплат для поліцейських, серед яких відсутній такий вид надбавки, як надбавка за виконання особливо важливих завдань, що були передбачені  постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Тобто, надбавка за виконання особливо важливих завдань, яку отримував позивач на момент звільнення з органів внутрішніх справ, на час виникнення у нього права на перерахунок пенсії вже не була встановлена законодавством для поліцейських та не виплачувалась.
Пунктом 2.1  Рішення Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011  визначено, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою  статті 17 Конституції України  є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, на що вказав Конституційний Суд України у Рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками. Неприпустимим також є встановлення такого правового регулювання, відповідно до якого розмір пенсій, інших соціальних виплат та допомоги буде нижчим від рівня, визначеного в частині третій  статті 46 Конституції України, і не дозволить забезпечувати належні умови життя особи в суспільстві та зберігати її людську гідність, що суперечитиме  статті 21 Конституції України.
Згідно з п. 2.2 наведеного Рішення Конституційного Суду України, Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (пункти 2, 3  статті 116 Конституції України).
В Рішенні від 02.03.1999 № 2-рп/99 у справі про комунальні послуги Конституційний Суд України звернув увагу на те, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3  статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади.
Отже, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3  статті 116 Конституції України  здійснюється Кабінетом Міністрів України.
У рішенні від 08.11.2005 у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ дійшов висновку про те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки надбавка за виконання особливо важливих завдань та надбавка за проведення оперативно-розшукової діяльності, які отримував позивач на момент звільнення з органів внутрішніх справ, на час виникнення у нього права на перерахунок пенсії вже не виплачувались, тому їх не належить вказувати у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку його пенсії.
За приписами абзаців 1-3 п. 12 Порядку № 260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.
Відповідно до абз. 5 п. 5 Порядку № 45 щомісячна премія враховується під час визначення грошового забезпечення для перерахунку пенсії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
Натомість, позивач просить включити до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії розмір премії, який був встановлений йому на час проходження служби в Управлінні МВС України у Вінницькій області і становив 58,45% грошового забезпечення.
Під час розгляду і вирішення апеляційної скарги колегія суддів враховує, що справа № 320/4571/20 відповідає ознакам типової справи, що визначені в рішенні Верховного Суду від 12 березня 2018 року у зразковій справі № 802/2196/17-а, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року.
Відповідно до частини третьої 3  статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України  при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Під час вирішення зазначеної зразкової справи Велика Палата Верховного Суду прийшла таких висновків:
1) у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії не належить вказувати надбавку за виконання особливо важливих завдань, яку отримував позивач під час проходження служби та яка була включена до грошового забезпечення при обрахунку пенсії, оскільки така надбавка вже не була встановлена законодавством для поліцейських та не виплачувалась;
2) у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії належить вказати розмір премії, визначений у середньому розмірі, що фактично виплачений за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року.
З урахуванням викладеного, у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії належить вказати розмір премії, визначений у середньому розмірі, що фактично виплачений за відповідною посадою поліцейського за січень 2016 року.
Як зазначає апелянт, розмір премії для перерахунку пенсії враховується у середньому розмірі, що фактично виплачений за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою. Такий висновок ґрунтується на положеннях абзацу 5 пункту 5 Порядку перерахунку пенсій, відповідно до якого для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: інші щомісячні надбавки, доплати  (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.
Розпорядником інформації про середні розміри надбавок, доплат, підвищень та премій є Національна поліція України, яка і визначила середні розміри надбавок та премій станом на 01 січня 2016 року.
Апелянт стверджує, що Ліквідаційна комісія ГУ МВС України в м. Києві не є розпорядником цієї інформації. 
Окрім того, колегія суддів вважає підтвердженими доводи відповідача про допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 36), відповідачем упродовж розгляду справи подавалося окреме клопотання про заміну відповідача або залучення другого відповідача, обґрунтоване тим, що з метою забезпечення своєчасного та якісного обслуговування пенсіонерів системи органів внутрішніх справ безпосередньо за місцем їх проживання при Державній установі «Територіальне медичне об`єднання МВС по місту Києву» створено Сектор із соціально-гуманітарних питань, якому передано функції з питань пенсійного та соціального забезпечення колишніх працівників органів внутрішніх справ. Вказана державна установа є окремою юридичною особою, відповідає за своїми зобов`язаннями самостійно, Ліквідаційною комісією ГУ МВС України в м. Києві здійснено передачу архівних справ, документів, матеріалів та довідок, що стосуються пенсійного та соціального забезпечення пенсіонерів ОВС міста Києва.  
Разом з тим, зазначене клопотання відповідача судом не вирішено, порушене питання та його обґрунтування не досліджено, коло учасників процесу, які мають приймати участь у даній справі, остаточно не визначено.
Враховуючи вищевикладене, судом апеляційної інстанції встановлено, що доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку. 
Відповідно до частин першої, другої, третьої  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний  закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.
Відповідно до частини першої  статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Ураховуючи, що доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм  матеріального та процесуального права знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.  
Відповідно до частин першої, другої   статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 25 червня 2015 року є учасником бойових дій, окрім того колегія суддів відмовляє у задоволенні адміністративного позову, тому підстави для розподілу судових витрат у даній справі відсутні.
Керуючись статтями  242, 243,  244,  250,  310,  315,  317,  321,  322,  325,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року у справі №320/4571/20 скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.  

          Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                                                             О.М. Кузьмишина
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        
Судді                                                                                                                                                                                       Л.О.Костюк

                                                                                                О.Є. Пилипенко