РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2021 року
м. Рівне

Справа № 569/12145/20
Провадження № 22-ц/4815/102/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.

учасники справи: 

позивач: Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради
відповідач: ОСОБА_1 

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження у м. Рівне апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року, ухвалене в складі судді Бучко Т.М., дата складання повного тексту рішення 03 листопада 2020, у справі №569/12145/20 

в с т а н о в и в : 
У липні 2020 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми житлової субсидії.
В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 5 жовтня 2018 року відповідачу була призначена житлова субсидія за рішенням комісії Рівненського міськвиконкому з питань призначення усіх видів соціальної допомоги на період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року на одну особу за адресою АДРЕСА_1 . Перевіркою встановлено, що син відповідача ОСОБА_2 , який зареєстрований за цією ж адресою, здійснив купівлю транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Golf» - 9 червня 2018 року вартістю 170000 грн.
Оскільки відповідачем було задекларовано неповну та недостовірну інформацію, це призвело до надмірного нарахування житлової субсидії на суму 5533,68 грн. Листом від 19 грудня 2019 року відповідачу було повідомлено про виявлене порушення та запропоновано в термін до 1 лютого 2020 року повернути суму надміру наданої субсидії На даний час відповідач кошти не сплатила.
Просили суд про задоволення позову.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року в позові Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми житлової субсидії - відмовлено.
       Не погодившись із рішенням суду, Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради в апеляційній скарзі посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить судове рішення суду першої інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно застосував положення ст.1215 ЦК України, оскільки подача недостовірної інформації про майновий стан осіб, які входять до складу домогосподарства і є недобросовісністю з боку набувача. Тобто, відповідач усвідомлювала ймовірність настання наслідків у разі не зазначення відомостей про транспортний засіб.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване, просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Суд враховує, що правовідносини сторін засновані на письмовій документарній формі, докази, які сторони вважали за необхідне подати, подані, позиції скаржника викладені письмово згідно із п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання позивача про розгляд справи з участю його представника.
Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Статтею 352 ЦПК України передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам судове рішення відповідає .
       Судом встановлено, що 5 жовтня 2018 року відповідач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради із заявою про призначення житлової субсидії за адресою АДРЕСА_2 . В заяві ОСОБА_1 просила розглянути її заяву комісією на одну особу. Разом із заявою відповідач подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій в розділі І зазначила осіб, які зареєстровані у вказаному будинку, а саме сина ОСОБА_2 з приміткою «не проживає», та в розділі ІІ дані про членів сім`ї осіб зі складу домогосподарства, а саме ОСОБА_3 (невістка), ОСОБА_4 (онук), ОСОБА_5 (онук) з приміткою «не проживають».
До заяви відповідач додала акт ТОВ «Рівне Дім Сервіс» № 33 обстеження житлових умов про фактичне проживання від 18 вересня 2018 року, яким засвідчено факт проживання ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 .
15 листопада 2018 року державним соціальним інспектором проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 та встановлено, що син заявниці (відповідача) проживає зі своєю сім`єю по АДРЕСА_3 , про що свідчить акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї.
На підставі зазначених документів рішенням комісії Рівненського міськвиконкому з питань призначення усіх видів соціальної допомоги від 5 грудня 2018 року відповідачу призначено житлову субсидію з 1 жовтня 2018 року на 1 особу, що підтверджується випискою № НОМЕР_1 .
Пред`являючи вимогу про стягнення з відповідача надміру виплаченої суми житлової субсидії позивач покликається на зазначення відповідачем в декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, неповної та недостовірної інформації, що вплинуло на встановлення права на призначення житлової субсидії.
Відповідно до пп.4 п.6 Положення житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період) якщо будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.
Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на військову службу (пункт 7 Положення).
Пунктом 20 Порядку (у редакцій, чинній на час звернення позивача до відповідача із вимогою про повернення отриманої житлової субсидії) сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.
Положеннями статей 1212, 1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісність набувача покладається на платника відповідних сум. ( правовий висновок ВП ВС у постанові від 19.01.2019р. у справі № 753/15556/15-ц).
Тобто, механізм повернення надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання.
З огляду на викладене та враховуючи, що при розгляді справи позивачем (платником грошових коштів) не було доведено факту недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів) та вчинення ним умисних дій зі свідомого подання недостовірних відомостей щодо доходів та майнового стану зареєстрованих осіб у домогосподарстві, які були виключені із складу домогосподарства, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії.
Колегія суддів зазначає, що при розгляді цієї справи може бути враховано рішення Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року в справі «Рисовський проти України» щодо принципів застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, щодо необхідності додержання принципу «належного урядування» при втручанні держави у право особи на мирне володіння своїм майном.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).
За викладених обставин у суду першої інстанцій не було підстав для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів у виді житлової субсидії, тому оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують і висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
За таких обставин доводи апеляційної скарги не свідчать про неправильне застосування судом першої норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи,тому відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення без змін.
З огляду на викладене відповідно до ч.13ст.141 ЦПК України відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 04 лютого 2021 року.

Головуючий :

Судді :