УХВАЛА

12 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 340/849/20
адміністративне провадження № К/9901/35830/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі №340/849/20 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання неправомірним та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області  (далі - ГУ НП в Кіровоградській області), в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати накази ГУ НП в Кіровоградській області від 17 лютого 2020 року №225 та №60 о/с в частині звільнення його зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби; 

- поновити на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Кіровоградській області; стягнути з ГУ НП в Кіровоградській області 4 263,84 грн грошового забезпечення, невиплаченого йому у період з 4 лютого до 12 лютого 2020 року та грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 липня 2020 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року, позов задоволено частково:

- визнано неправомірним та скасовано наказ ГУ НП в Кіровоградській області від 17 лютого 2020 року №225 про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 ;

- визнано неправомірним та скасовано наказ ГУ НП в Кіровоградській області від 17 лютого 2020 року №60 о/с в частині звільнення позивача зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення;

- поновлено ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУ НП в Кіровоградській області;

- стягнуто з відповідача на користь позивача 82 525,80 грн грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18 лютого по 6 липня 2020 року, з подальшим вирахуванням обов`язкових податків та зборів;

- стягнуто з ГУ НП в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 4126,29 грн невиплаченого грошового забезпечення за період з 4 лютого до 12 лютого 2020 року, з подальшим вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області вдруге подало касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 21 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення касаційної скарги.

Так, статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Імперативними приписами частини четвертої  статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення. 

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт вказаної статті. 

У своїй касаційній скарзі відповідач хоч і посилається на різні висновки Верховного Суду, прийняті з того чи іншого питання, однак чітко не вказує яка саме норма права судами попередніх інстанцій була застосована невірно та щодо застосування якої норми права суди попередніх інстанцій, під час ухвалення оскаржуваних судових рішень, не застосували висновку Верховного Суду, прийнятого у подібних правовідносинах.  

Обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень зводиться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.  

Фактично, касаційна скарга містить опис обставин справи та загальні формулювання незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями з посиланням на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Верховний Суд звертає увагу, що лише загальні посилання на неврахування в оскаржуваному судовому рішенні висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах за відсутності посилання на відповідні постанови Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Крім того, слід наголосити, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитися у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Водночас скаржник зазначає, що касаційна скарга подається на підставі підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки справа №340/849/20 має вийняткове значення для відповідача з огляду на те, що позивач більше двох років не виходить на службу.  

Проте, Суд наголошує, що посилання на відповідний підпункт пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України має обов`язково наводитись у поєднанні із зазначенням підстави, передбаченої частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року №460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі №340/849/20.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що у ній не викладені передбачені КАС України підстав для касаційного оскарження, клопотання про поновлення строку на таке оскарження Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 6 липня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2020 року у справі №340/849/20 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання неправомірним та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити дії повернути скаржнику.

2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

...........................

Н.М.          Мартинюк,
Суддя          Верховного Суду