П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  н/560/1778/19 
Головуючий у 1-й інстанції:  Шевчук О.П. 
          Суддя-доповідач:  Боровицький О. А. 

16 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. 
за участю:
секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,
представника позивача:  Волошина В.М.
представника відповідача:  Прядуна В.Б. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку  на  рішення   Хмельницького окружного адміністративного суду  від  29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку до ОСОБА_1 про  стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В :
Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дем`янківці Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку завдану майнову шкоду у сумі 911752,00 грн. (дев`ятсот одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві гривні 00 коп.).
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року адміністративний позов Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дем`янківці Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: ( АДРЕСА_1 ) на користь Хмельницького зонального відділу Віl1;ськової служби правопорядку завдану майнову шкоду у сумі 911752 (дев`ятсот одинадцять тисяч сімсот п`ятдесят дві) грн 00 коп.
Рішення суду від 31.07.2019 року по справі №560/1778/19 набрало законної сили 02.09.2019 року.
ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду від 31.07.2019 року за нововиявленими обставинами в якій просив змінити рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі №560/1778/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку майнової шкоди у сумі 911752 грн, визначивши суму стягнення у сумі 251265,34 грн.
В обґрунтування поданої заяви відповідач вказував, що на час розгляду адміністративної справи проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №42018140400000156 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.412 КК України. В рамках досудового розслідування у цьому провадженні для визначення розміру майнової шкоди 12.09.2018 року ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду була призначена товарознавча експертиза майна і техніки військового призначення та озброєння. Даний факт існував на момент розгляду справи в адміністративному суді і не міг бути відомий суду, оскільки був прихований позивачем, як учасником кримінального провадження. За висновком експерта №20632/18-56/26797-26802/19-56 від 26.09.2019 року, розмір матеріального збитку, заподіяного винними діями ОСОБА_1 складає 251265 грн 34 коп. Звертав увагу на те, що відповідач по справі №560/1778/19 не заперечує наявного у нього обов`язку щодо відшкодування майнової шкоди (завданих майнових збитків), однак, сума збитків, вказана у рішенні, не відповідає дійсності.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по адміністративній справі №560/1778/19 за позовом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволено частково.
Змінено рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року у справі №560/1778/19 за позовом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку до ОСОБА_1 про стягнення коштів шляхом викладення резолютивної частини в наступній редакції:
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дем`янківці Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: ( АДРЕСА_1 ) на користь Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку завдану майнову шкоду у сумі 502530 (п`ятсот дві тисячі п`ятсот тридцять) грн 68 коп.
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Не погодившись із прийнятим рішенням, Хмельницький зональний відділ Військової служби правопорядку подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в перегляді судового рішення по адміністративній справі №560/1778/19. В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення. Зокрема, вказує, що Хмельницький ЗВ ВСП, як суб`єкт владних повноважень, повністю виконав покладений на нього обов`язок доказування правомірності винесеного рішення по адміністративній справі №560/1778/19 за позовом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку, пред`явлений ним до ОСОБА_1 про відшкодування ОСОБА_1 завданих матеріальних збитків, що складаються з фактичних прямих збитків - 455876,00 грн, з урахуванням кратності, що становлять - 911752,00 грн, відповідно до достовірної Довідки-розрахунку про вартість шкоди завданої державі від 23.08.2018 року №1713.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, а справу закрити з підстав визначених п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при прийнятті рішення Хмельницький окружний адміністративний суд не врахував, що згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти, які пом`якшують або скасовують відповідальність особи мають зворотну дію в часі та безпідставно не застосував у вказаному спорі приписи ст.ст. 6,7 Закону №160-ІХ від 03.10.2019 року "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" які вказують на те, що військовослужбовець ОСОБА_1 за пошкодження ним радіостанції має нести матеріальну відповідальність у розмірі, який обчислюється суб`єктами оціночної діяльності з урахуванням ступеня зносу майна, тобто, не в двократному розмірі згідно Постанови Верховної Ради №243/95-ВР від 23.06.1995 року, яка втратила чинність, а в однократному. Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції взагалі не мав права розглядати цивільний позов Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку, пред`явлений ним до ОСОБА_1 .
В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача вимоги своїх апеляційних скарг підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
В адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. Підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення, суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто, перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення. Ці обставини повинні бути належним чином підтверджені письмовими доказами, показаннями свідків, нотаріальною формою певних документів тощо.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Аналогічний підхід до визначення підстав перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами викладений в Узагальненні судової практики розгляду адміністративними судами заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 22.05.2015 року № 7).
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч. 2 ст. 361 КАС України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
З вищевикладених норм суд дійшов висновку, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це передусім ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи. Також, істотними для справи обставинами вважаються такі факти і події, які мають юридичне значення для взаємовідносин сторін, що звернулись до суду з метою розгляду спірної ситуації, тобто ці факти існували вже під час розгляду спірної ситуації в суді, але не були і не могли бути відомі ні особам, які брали участь у розгляді адміністративної справи, ні суду, який її розглядав та вирішував її по суті.
Матеріалами справи встановлено, що підставою для задоволення адміністративного позову у справі № 560/1788/19 про стягнення коштів у сумі 911752,00 грн (455876,00 х 2) з урахуванням кратності слугував факт завдання прямих збитків позивачем за втрачене військове майно, який підтверджувався довідкою-розрахунком від 23.08.2018 року № 1713.
Як стало відомо суду першої інстанції, що на час розгляду адміністративної справи №560/1778/19 проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №42018140400000156 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.412 КК України.
В рамках досудового розслідування у цьому провадженні для визначення розміру майнової шкоди 12.09.2018 ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду була призначена товарознавча експертиза майна і техніки військового призначення та озброєння.
Даний факт існував на момент розгляду справи в адміністративному судочинстві і був відомий суду.
З дослідженого судом висновку експерта №20632/18-56/26797-26802/19-56 від 26.09.2019 року, встановлено, що розмір матеріального збитку, заподіяного винними діями ОСОБА_1 складає 251265 грн 34 коп.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у заявника відсутній обов`язок стосовно відшкодування завданої шкоди майну позивача у розмірі 911752,00 грн, отже, в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, в адміністративній справі №560/1778/19 наявні нововиявлені обставини.
При цьому, суд першої інстанції зазначає, що відповідач не заперечує наявного у нього обов`язку щодо відшкодування майнової шкоди (завданих майнових збитків), однак, сума збитків, вказана у рішенні, не відповідає дійсності та повинна бути 251265,34 грн, оскільки це вказано у висновку експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи майна і техніки військового призначення та озброєння.
Разом з тим, при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції враховує що пунктом 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95-ВР, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що враховуючи п.14 Положення, а також те, що у двократному розмірі відшкодовуються малогабаритні засоби зв`язку та приладдя до них, переносні радіостанції Р-159, Р-147, згідно Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880, як це було встановлено у рішенні суду, що набрало законної сили по справі №560/1778/19, суму завданої майнової шкоди необхідно встановити в розмірі 502 530 грн 68 коп. враховуючи кратне співвідношення, а тому заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступні обставини.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що у зв`язку з набранням чинності Закону України "Про матеріальну відповідність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року № 243/95-ВР, втратило чинність.
Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (далі - Закону №160-IX) у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
1) військова частина, установа, організація, заклад - орган військового управління, військова частина, військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ вищого навчального закладу, установа, організація Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, функціональний підрозділ Центрального управління, регіональний орган, інший орган, установа, заклад Служби безпеки України, правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України чи орган, підрозділ, формування, установа, навчальний заклад Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань та військові прокуратури, в яких проходять службу військовослужбовці, поліцейські та особи рядового і начальницького складу (проходять збори військовозобов`язані та резервісти);
2) інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти;
3) командир (начальник) - командир (начальник, керівник) військової частини, установи, організації, закладу;
4) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;
5) пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано;
6) службовий ризик - можливість виникнення та вірогідні масштаби наслідків негативного впливу протягом певного часу, спричиненого діями або бездіяльністю особи, на яку поширюється дія цього Закону, в особливих, надзвичайних (екстремальних) умовах, спрямованими на запобігання шкоді, якщо її не можна було уникнути іншим способом.
2. Термін "військове майно", що застосовується в цьому Законі, вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України".
Згідно статті 2 Закону №160-IX дія цього закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань (далі - особи).
Стаття 3 цього Закону №160-IX визначає підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності.
Згідно п. 1. ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Згідно п. 2 Закону №160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:
1) наявність шкоди;
2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;
3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;
4) вина особи в завданні шкоди.
3. Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.
Згідно п. 4 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Згідно п. 5 Закону №160-IX особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.
Згідно п. 6 Закону №160-IX завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.
Таким чином, на час розгляду справи в суді першої інстанції, підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначено Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX.
Зокрема, стаття 6 Закону №160-IX визначає повну та підвищену матеріальну відповідальність, а саме:
1. Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:
1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;
2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;
3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;
4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;
5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.
2. Посадові (службові) особи, винні в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді, несуть повну матеріальну відповідальність у судовому порядку.
3. Особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.
Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 року № 604
Так, у двократному розмірі відшкодовується винними особами згідно Переліку наступні предмети постачання:
- код згідно з ЄКПП (020:2016) - 1080, макети артилерійського озброєння, озброєння літальних апаратів та рухомого складу; маскувальні сітки;
- код згідно з ЄКПП (020:2016) - 1336, навчальні боєголовки керованих ракет;
- код згідно з ЄКПП (020:2016) - 1365, бойові гази; маскувальні димові завіси; згущувальні та запалювальні речовини; сигнальні дими.
З матеріалів справи встановлено, що згідно договору укладеного між молодшим сержантом ОСОБА_1 та начальником Хмельницького ЗВ ВСП полковником Зозуляком М.А. від 30.12.2015 року № 32 "Про повну матеріальну відповідальність" позивачу передбачено повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому матеріальних цінностей.
З "Книги обліку за номерами і закріплення озброєння, військової техніки та іншого військового майна Хмельницького ЗВ ВСП", 29 комплектів радіостанцій Р-159, комутатор П-193М, 14 комплектів радіостанцій Р-147, 7 комплектів радіостанцій “Kenwood” марки ТФ4-АТ обліковано за заводським номерами (окрім радіостанцій Р-147, які обліковані як б/н) та закріплені за командиром відділення зв`язку молодшим сержантом ОСОБА_1 .
З вищевказаного вбачається, що в Переліку озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості які відшкодовуються у двократному розмірі - відсутнє вищевказане військове майно яке є предметом даної справи.
Стаття 7 Законом України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" встановлює розмір завданої шкоди, зокрема:
1. Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
2. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.
3. Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає, але не нижче вартості металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, які в ньому містяться, визначеної відповідно до законодавства про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей.
Згідно висновку експерта №20632/18-56/26797-26802/19-56 від 26.09.2019 року, судом встановлено, що розмір матеріального збитку, заподіяного винними діями ОСОБА_1 складає 251265 грн 34 коп.
При цьому, судом апеляційної інстанції враховує ту обставину, що у 17.102019 року між військовим прокурором Хмельницького гарнізону Стражником Олексієм Володимировичем (далі - Прокурор), та обвинуваченим ОСОБА_1 , з участю захисника Прядуна В.Б., укладена угода про визнання винуватості у кримінальному провадженні згідно ЄРДР №42018140400000156 від 26.07.2018 року у справі №686/28320/19 на таких умовах:
- наявність обставин які пом`якшують покарання    ОСОБА_1 , а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди Хмельницькому зональному відділу Військової служби правопорядку у розмірі – 51135 грн. 64 коп.
Укладена 17.10.2019 року між військовим прокурором Хмельницького гарнізону та обвинуваченим ОСОБА_1 , з участю захисника, угода про визнання винуватості затверджена Вироком Хмельницького міського суду Хмельницької області від 03.12.2019 року у справі №686/28320/19. Вказане рішення набрало законної сили.
Таким чином, з урахуванням часткового відшкодування завданої шкоди, колегія суддів вважає за необхідне в даному випадку стягнути з ОСОБА_1 на користь Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку завдану майнову шкоду в розмірі 200 129 грн.
Вказане свідчить про підстави для часткового задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по адміністративній справі №560/1778/19 за позовом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку до ОСОБА_1 про стягнення коштів та часткового задоволення адміністративного позову.
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції взагалі не мав права розглядати цивільний позов Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку, пред`явлений ним до ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 року у справі №734/3102/16-ц (провадження № 14-481цс18) зроблено висновок, що "у справі, що розглядається, позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи - військовослужбовця про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби. Спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби. З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди, навіть якщо притягнення цієї особи до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди відбувається після її звільнення з військової служби. Такий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 року у справі № 818/1688/16, в якій зазначено про відступ від раніше висловленої правової позиції у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № 533/934/15-ц, від 20.06.2018 року у справі № 815/5027/15, від 03.10.2018 року у справі № 755/2258/17 в аналогічних спорах".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 636/93/14-ц (провадження № 14-524цс18) зроблено висновок, що "у разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди. У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом постає питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи. Водночас встановлення правомірності дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця передбачене в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення. Цей спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби. Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05.12.2018 року у справі № 11-892апп18 та від 1212.2018 року в справі № 14-481цс18 і підстав для відступу від вказаної правової позиції не вбачається".
Отже, у справі, що переглядається, спірні правовідносини виникли з приводу відшкодування збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, є публічно-правовими, тому спір підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.
Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо зазначених обставин частково приймаються колегією суддів у якості належних.
Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, в той час як доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позову.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку - задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку до ОСОБА_1 про стягнення коштів скасувати.
Прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами по адміністративній справі №560/1778/19 за позовом Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити частково.
Постановити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дем`янківці Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: ( АДРЕСА_1 ) на користь Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку завдану майнову шкоду у сумі 200129 грн. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  19 лютого 2021 року.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.