Справа № 461/3614/20                                Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М. 
Провадження № 22-ц/811/3653/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Категорія: 77

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 березня 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Крайник Н. П.
суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.
                при секретарі: Матяш С.І. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1   – ОСОБА_2   рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року у справі позовом адвоката Грека Анатолія Борисовича в інтересах ОСОБА_1  до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької, треті особи на стороні відповідача: Генеральний директор – художній керівник Вовкун Василь Володимирович, Директор – розпорядник Митроган Андрій Миколайович про визнання недійсним та скасування наказу про переведення, поновлення на роботі та стягнення різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, -
в с т а н о в и в: 
       04.05.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької про визнання недійсним та скасування наказу про переведення, поновлення на роботі, стягнення різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та стягнення моральної шкоди в розмірі 150 000 грн 00 коп. 
       В обгрунтування позову покликався на те, що 24.11.2016 року Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької, в особі генерального директора Едера Тадея Євстаховича уклав строковий трудовий договір Контракт №11-с із ОСОБА_1 , з подальшим призначенням його на посаду соліста опери першої категорії. Відповідно до п.1 розділу VII Контракту, строк його дії становив 3 роки з 01.12.2016 року по 30.11.2019 року. Всупереч положенням п.8 розділу VI Контракту №11-с, лише 07.11.2019 року генеральний директор - художній керівник театру ОСОБА_3 надіслав на адресу позивача лист №431 з повідомленням про те, що контракт з ним продожено не буде. Незважаючи на таке повідомлення, трудові відносини між позивачем та відповідачем тривають до теперішнього часу, про що свідчить довідка № 271 від 04.12.2019 року. З будь-якими наказами відповідача про звільнення, зміну умов контракту чи переведення його на іншу посаду він ознайомлений не був, відтак, вважає, що Контракт №11-с з ним продовжено на невизначений термін. Зі змісту Наказу №304-к від 28.11.2019 року, отриманого 02.04.2020 року на адвокатський запит від 25.02.2020 року, йому стало відомо, що ОСОБА_1 за його заявою переведено на умовах контракту на неповний робочий день, з повної ставки на 0,5 ставки від посадового окладу з відповідними доплатами, що суперечить як положенням Контракту, так і вимогам трудового законодавства України. Зокрема, Контракт №11-с не передбачає переведення на іншу роботу чи зміну істотних умов праці за заявою працівника, оскільки згідно п.2 розділу VI Контракту, зміни та доповнення до нього вносяться у письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткових угод. Крім того, фактично Наказом №304-к змінено його істотні умови праці без підписання сторонами додаткової на те угоди. Разом з тим, пунктом 2 Наказу №304-к продовжено дію контракту від 24.11.2016 року №11-с з ОСОБА_1 . Зазначає, що Наказ №304-к від 28.11.2019 року підписано не уповноваженою на те особою, а саме: в.о. генерального директора - художнім керівником А.Митроганом, а не генеральним директором - художнім керівником ОСОБА_4 . Підставою для відшкодування йому моральної шкоди вважає факт порушення його прав, як працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода полягає у приниженні його честі, гідності, престижу, ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми.
         Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року у задоволенні позову  ОСОБА_1   відмовлено.
       Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не врахував обставин, які свідчать про те, що, дію Контракту №11-с із ОСОБА_1 було продовжено до 30.11.2022 року. Суд прийшов до помилкового висновку про зміну умов Контракту за погодженням сторін, а саме на підставі заяви ОСОБА_5 , оскільки Контракт № 11-с не передбачає переведення на іншу роботу чи зміну істотних умов праці за заявою працівника. Відповідно до положень Контракту зміни та доповнення до нього вносяться у письмовій формі шляхом підписання сторонами додаткових угод. Отже, суд першої інстанції безпідставно не застосував до даних правовідносин ч.3 ст.21 Кодексу законів про працю України, згідно якої контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися за згодою сторін. Крім того, суд помилково не застосував частину 2 статті 32 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Тобто, адміністрація театру не мала права вимагати від працівника написання заяви про переведення його на нижчеоплачувану роботу. Вважає, що наказом № 304-к було змінено істотні умови праці ОСОБА_1 без дотримання умов Контракту, зокрема, щодо підписання сторонами додаткової угоди, та продовжено дію Контракту від 24.11.2016 р. № 11-с з ОСОБА_1 до 30.11.2020 року з порушенням положень самого Контракту.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. 
       09 березня 2021 року на адресу суду від представника Львівського національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької - Дмитришина М.П. надійшов відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якому зазначено, що підписання контракту з позивачем відбулося у зв`язку з введенням для працівників культури Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» обов`язкової форми трудового договору - контракту. Позивач підписав зазначений контракт, був ознайомлений та погодився з його умовами, в тому числі і щодо строковості його дії та підставами припинення контракту. Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької листом № 336 від 18.10.2019 року поінформував ОСОБА_1 про те, що 30.11.2019 року закінчується строк дії Контракту № 11-с та про те, що вказаний Контракт продовжений з ним не буде та він буде звільнений 30.11.2019 року на підставі п.2 ст. 36 КЗпП України. Оскільки позивач відмовився від отримання відповідного письмового повідомлення про закінчення строку дії контракту під власноручний підпис, комісією в складі заступника генерального директора-художнього керівника по міжнародних зв`язках та творчих питаннях ОСОБА_6 , начальника відділу кадрів ОСОБА_7 , начальника юридичного відділу ОСОБА_8 та провідного інженера з підготовки кадрів Бардигули O.P. складено акт про ознайомлення ОСОБА_1 з відповідним повідомленням та про відмову останнього від підпису про ознайомлення та від отримання примірника такого повідомлення. Таким чином, вважає, що відповідач довів до відома позивача той факт, що строк дії Контракту №11-с закінчується 30.11.2019 року і такий продовжено не буде. Однак, за кілька днів до закінчення строку дії Контракту, сторони погодили можливість продовжити дію такого ще на рік на змінених умовах - працівник погодився працювати на 0,5 ставки соліста опери першої категорії з 01.12.2019 року по 30.11.2020 року, про що написав на ім`я роботодавця відповідні заяви. В свою чергу, відповідач видав наказ №304-к від 28.11.2019 року «Про ОСОБА_1 », відповідно до якого на підставі заяви ОСОБА_1 , останнього переведено з 28.11.2019 року на умовах контракту на неповний робочий день з повної ставки на 0,5 ставки, а також продовжено з таким дію контракту від 24.11.2016 року № 11-с з 01.12.2019 року по 30.11.2020 року на посаді соліста опери першої категорії на неповний робочий день на 0,5 ставки. Зазначений наказ був доведений до відома позивача 28.11.2019 року, проте від підпису про ознайомлення з наказом від 28.11.2019 року №304-к «Про ОСОБА_1 » та отримання примірника такого позивач відмовився, про що комісією в складі начальника відділу кадрів ОСОБА_7 , начальника юридичного відділу ОСОБА_8 та провідного інженера підготовки кадрів Бардигули О.Р. складено акт про факт ознайомлення ОСОБА_1 з відповідним наказом та про відмову останнього від підпису про ознайомлення та отримання примірника такого наказу. Отже, за погодженням сторін контракту, були змінені умови праці позивача, а саме переведено такого за його власною заявою на неповний робочий день на 0,5 ставки соліста опери першої категорії та продовжено контракт на зазначених умовах ще на рік, що не суперечить ні закону, ні умовам Контракту. Таким чином, відсутні будь-які законні підстави як для визнання наказу Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької №304 від 28.11.2019 року «Про ОСОБА_1 » недійсним та скасування його, так і для поновлення позивача на посаді соліста першої категорії на повну ставку і стягненні з відповідача різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи.
       У засіданні колегії суддів апелянт ОСОБА_1 та його представник  ОСОБА_2 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.
       Представник Львівського національного академічного театру опери та балету ім. Соломії Крушельницької - Дмитришин М.П. проти скарги заперечила.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
       Згідно ч.3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
       Контракт, у якому передбачено термін дії, який неодноразово переукладався, не вважається таким, що укладений на невизначений строк, оскільки цей контракт може бути продовженим на строк на який він був укладений, якщо жодна зі сторін за 30 календарних дні до закінчення строку дії контракту не поінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію цього контракту, або дія такого контракту припиняється після закінчення строку такого.
       Згідно ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий  трудовий договір  укладається у  випадках, коли трудові відносини  не можуть бути  встановлені на невизначений строк  з урахуванням   характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника  та в інших випадках, передбаченими законодавчими актами. 
       Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.
       Згідно ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 цього Кодексу.
       Якщо сторони при переукладенні контракту серед підстав його розірвання чи припинення його дії вказали закінчення строку, враховуючи, що працівник належним чином інформований про умови укладеного договору, контракт розглядається як встановлене законом виключення з правила частини другої статті 39-1 КЗпП України.
       Відповідно до п. 2, 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури» від 28.01.2016р. № 955-VІІІ, набрання чинності цим Законом є підставою для припинення безстрокового трудового договору з керівниками державних та комунальних закладів культури, а також з професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) державних та комунальних закладів культури згідно з пунктом 9 статті 36 Кодексу законів про працю України. Ця норма не поширюється на професійних творчих працівників комунальних закладів культури у територіальних громадах з населенням до 5 тисяч жителів. З працівниками художнього та артистичного персоналу, які перебувають у трудових відносинах з державними та комунальними закладами культури, протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом укладається контракт строком від одного до трьох років без проведення конкурсу.
       Згідно ч. 1, 2 Закону України «Про театри та театральну справу» до професійних творчих працівників театру належать художній та артистичний персонал театру. Трудові відносини з професійними, творчими працівниками, художнім та артистичним персоналом державних та комунальних театрів оформлюються шляхом укладання контрактів. Керівник державного чи комунального театру може залучати артистичний та художній персонал понад штатну чисельність на підставі цивільно-правового договору в порядку, визначеному законом.
       Судом встановлено, що 24.11.2016 року між Львівським національним академічним театром опери та балету імені Соломії Крушельницької в особі генерального директора ОСОБА_9 та ОСОБА_1 було укладено контракт №11-с, відповідно до якого останнього призначено на посаду соліста опери першої категорії Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької (а.с. 7-9). 
       Відповідно до п.1 розділу І Контракту №11-с, цей контракт є особливою формою трудового договору.
       Пунктом 1 розділу VІІ контракту № 11-с передбачено, що строк дії контракту визначено сторонами на три роки з 01.12.2016 року по 31.11.2019 року.
       Пунктом 3 розділу VІ Контракту передбачено, що однією з підстав припинення контракту є закінчення строку його дії. 
       Пунктом 8 розділу VІ Контракту визначено, що після настання дати закінчення строку дії цього контракту, такий вважається продовженим на строк, на який він був укладений, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до цієї дати письмово не поінформувала іншу сторону про своє бажання припинити його дію. 
       Матеріалами справи встановлено, що позивач підписав зазначений контракт, був ознайомлений та погодився з його умовами, в тому числі і щодо строковості його дії та підставами припинення такого (а.с.7-9). 
       18.10.2019 року відповідач повідомив позивача про закінчення 30.11.2019 року строку дії контракту без його продовження та про те, що останнього буде звільнено з посади з 30.11.2019 року відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України (а.с. 55,56).
       Позивач відмовився від підпису про отримання письмового повідомлення № 336 від 18.10.2019 року про закінчення строку дії контракту, про що комісією в складі заступника генерального директора-художнього керівника по міжнародних зв`язках та творчих питаннях ОСОБА_6 , начальника відділу кадрів ОСОБА_7 , начальника юридичного відділу ОСОБА_8 та провідного інженера з підготовки кадрів ОСОБА_10 ,. складено акт про факт ознайомлення ОСОБА_1 з відповідним повідомленням, про відмову останнього від підпису про ознайомлення та про відмову від отримання примірника такого повідомлення (а.с. 88). 
       Повідомлення про закінчення строку дії контракту з ОСОБА_1  № 336 від 18.10.2019 року було скероване на адресу позивача, однак, конверт повернувся на адресу відповідача за закінченням строку зберігання такого (а.с. 87). 
       Листом Генерального директора - художнього керівника Львівського національного академічного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької - Вовкуна В. № 431 від 07.11.2019 року, солісту опери першої категорії ОСОБА_1 повідомлено про те, що за результатами його професійної діяльності генеральним директором – художнім керівником прийнято рішення про припинення з останнім трудових відносин шляхом не продовження контракту. Повідомленням № 336 від 18.10.2019 року ОСОБА_1 проінформовано про те, що 30.11.2019 року закінчується строк дії Контракту від 24.11.2016 року № 11-с та про те, що вказаний Контракт продовжено не буде, відтак, ОСОБА_1 буде звільнено з 30.11.2019 року за п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.10).
       Таким чином, відповідач довів до відома позивача той факт, що строк дії контракту №11-с закінчується 30.11.2019 року і строк дії такого продовжено не буде.
       Згідно положень розділу ІІІ Контракту №11-с працівник має право, в тому числі на зміну умов і розірвання цього Контракту. Роботодавець також має право змінити умови контракту та розірвати його у випадках, передбачених розділом VІ Контракту. У розділі VІ Контракту визначено, що зміни та припинення цього контракту здійснюються в порядку та на підставах, передбачених законодавством та цим контрактом.
       Матеріалами справи встановлено, що сторони домовились про можливість продовжити дію Контракту № 11-с від 24.11.2016 року ще на рік на змінених умовах, а саме погодили, що ОСОБА_1 працюватиме на 0,5 ставки соліста опери першої категорії.
       Відтак, позивач погодився працювати неповний робочий день на 0,5 ставки на посаді соліста опери першої категорії та продовжити на таких умовах дію Контракту №11-с ще на рік, тобто з 01.12.2019 року по 30.11.2020 року, про що написав на ім`я роботодавця відповідні заяви (а.с.59, 60).
       Згідно Наказу генерального директора – художнього керівника Вовкуна В. № 89 від 22.11.2019 року, на час його ( ОСОБА_11 ) відрядження обов`язки генерального директора - художнього керівника театру поклдаено на директора-розпорядника ОСОБА_12 (а.с. 66).
       Наказом в.о. генерального директора - художнього керівника Митрогана А. № 304-к від 28.11.2019 року ОСОБА_1 - соліста опери І категорії, на підставі заяви останнього з 28.11.2019 року переведено на умовах контракту на неповний робочий день, з повної ставки на 0,5 ставки від посадового окладу (20964 грн. +30 % доплати за вислугу років +20 % надбавки за почесне звання «Заслужений артист України» щомісячно) та продовжено дію Контракту №11-с від 24.11.2016 року з 01.12.2019 року по 30.11.2020 року на посаді соліста опери першої категорії на неповний робочий день на 0,5 ставки від посадового окладу (20964 грн. +30% доплати за вислугу років +20% надбавки за почесне звання «Заслужений артист України» щомісячно) (а.с.15).
       Встановлено, що ОСОБА_1 відмовився поставити підпис про ознайомлення з наказом № 304-к «Про ОСОБА_1 » та отримати примірник такого, про що комісією в складі начальника відділу кадрів ОСОБА_7 , начальника юридичного відділу ОСОБА_8 та провідного інженера з підготовки кадрів ОСОБА_10 складено акт про відмову від підпису працівника про ознайомлення з наказом від 28.11.2019 року (а.с. 62).
       Матеріалами справи також встановлено, що позивачу було надано для підписання додаткову угоду №1 до Контракту від 24.11.2016 року (про переведення ОСОБА_1 на умовах контракту на 0,5 ставки) і додаткову угоду №2 до контракту від 24.11.2016 року №11-с (про продовження строку дії контракту з ОСОБА_1 ). Проте, від підписання таких позивач відмовився, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією акту від 28.11.2019 року про відмову від підпису працівника в додаткових угодах до контракту (а.с.63).
       Як ствердили допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за місяць до закінчення контракту, а саме 18.10.2019 року, генеральним директором було повідомлено ОСОБА_1 про те, що контракт із ним продовжено не буде. ОСОБА_1 відмовився від отримання зазначеного повідомлення про закінчення строку дії Контракту № 11-с від 24.11.2016 року, а тому на його адресу було скеровано відповідне письмове повідомлення. Разом з тим, напередодні закінчення контракту 28.11.2019 року, ОСОБА_1 звернувся до генерального директора з заявою про продовження строку дії такого та про переведення його на умовах контракту з повної ставки на 0,5 ставки, про що було підготовлено відповідний проект наказу, від підпису про ознайомлення з яким ОСОБА_1 також відмовився.
       Відмовляючи у задоволенін позовуОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що за згодою сторін було змінено умови контракту №11-с від 24.11.2016 року в частині зайнятості позивача на 0,5 ставки (неповної зайнятості) на посаді соліста опери першої категорії і продовжено на зазначених умовах дію контракту №11-с від 24.11.2016 року з 01.12.2019 по 30.11.2020 року. 
       З такими висновками колегія суддів погоджується повністю.
       З наведених мотивів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог  ОСОБА_1  про стягнення на його  користь різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та стягнення моральної шкоди. 
       Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1   - ОСОБА_2   залишити без задоволення.
Рішення Галицького районного суду міста Львова від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 24 березня 2021 року.

Головуючий:         Крайник Н. П. 

Судді:                Ванівський О.М.

                                                                               Мельничук О. Я.