УХВАЛА

11 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/2750/20
адміністративне провадження № К/9901/5347/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської    О.Р.,
суддів - Кашпур    О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року в справі №420/2750/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, Управління Служби безпеки України в Одеській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, 
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Служби безпеки України (далі - СБ України), Управління Служби безпеки України в Одеській області (далі - УСБ України в Одеській області), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: 
- визнати протиправним і скасувати наказ СБ України №275-ОС/ДСК від 28 лютого 2020 року про звільнення старшого оперуповноваженого органів внутрішніх справ сектору контррозвідки, захисту національної державності відділу в місті Ізмаїлі УСБУ в Одеській області ОСОБА_1 ; 
- визнати протиправним і скасувати наказ УСБ України в Одеській області №132-ОС/дск від 19 березня 2020 року про виключення зі списків особового складу майора ОСОБА_1 , співробітника СБ України;
- поновити на посаді старшого оперуповноваженого органів внутрішніх справ сектору контррозвідки, захисту національної державності відділу в місті Ізмаїлі УСБ України в Одеській області;
- стягнути з УСБ України в Одеській області заробіток час вимушеного прогулу з                28 лютого 2020 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від              19 січня 2021 року, в задоволенні позову відмовлено.
17 лютого 2021 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року в справі №420/2750/20.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які, у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування наказу про звільнення; визнання протиправним і скасування наказу про виключення зі списків особового складу; поновлення на посаді; стягнення заробітку час вимушеного прогулу.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій убачається, що майор ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді старшого оперуповноваженого органів внутрішніх справ сектору контррозвідки, захисту національної державності відділу в місті Ізмаїлі УСБ України в Одеській області.
Отже, ця справа є адміністративною справою щодо проходження публічної служби позивачем, посада якої не входить до переліку осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, у розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції» (у редакції, чинній на момент відкриття провадження у справі).
За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.
Водночас ОСОБА_1 не зазначив випадків, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких оскаржувані судові рішення підлягають перегляду в касаційному порядку.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За змістом частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій  цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених  частинами другою  і  третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі ОСОБА_1   посилається на те, що підставами касаційного оскарження судових рішень є: відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме: щодо звільнення співробітника СБ України у зв`язку із закінченням строку контракту (підпункт а пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»); щодо правомірності відмови суб`єкта владних повноважень в укладенні (продовженні) контракту за наявності відповідного рапорту щодо продовження військової служби за контрактом; застосування судами попередніх інстанцій норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах щодо дискреційних повноважень суб`єкта владних повноважень.
Оскільки скаржник, оскаржуючи судові рішення у справі незначної складності, не обґрунтував випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження цих рішень, встановлених пунктами 1, 2, 3, 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 12, 169, 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2021 року в справі №420/2750/20.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                      С.А. Уханенко