ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 595/1473/20	Головуючий у 1-й інстанції Содомора Р.О. 	
Провадження № 33/817/7/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
за участю адвоката Пасічника А.З., який діє в інтересах ОСОБА_1 , розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Пасічника А.З., в інтересах ОСОБА_1 на постанову Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року,-
                                       ВСТАНОВИЛА:

       Постановою Бучацького районного суду від 25 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на один рік. 
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 420 грн. 40 коп.
Згідно з даною постановою, 25 вересня 2020 року приблизно о 14 год. 20 хв. ОСОБА_1 в с. Трибухівці по вул. 8 Березня, Бучацького району, керував автомобілем «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, на вимогу працівників поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.         
       В апеляційній скарзі та в доповненні до неї адвокат Пасічник А.З. в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати постанову Бучацького районного суду від 25 листопада 2020 року та провадження по справі закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.                
       Крім цього, адвокат Пасічник А.З. просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, оскільки перебував на лікарняному в період з 05.12.2020 року по 09.12.2020 року.
       Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
       Посилається на відсутність доказів відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного пристрою Драгер та в медичному закладі в присутності двох свідків.
       Вважає, що письмові пояснення свідків не є належними доказами, оскільки дані особи не допитувались безпосередньо у судовому засіданні.
       Вказує на відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний прилад, за допомогою якого здійснювався відеозапис та неконкретизацію назви приладу, яким проводився огляд на стан сп`яніння.        
       Посилається на порушення права на захист, оскільки особі не роз`яснювались права, передбачені ст. 63 КУ та ст.268 КУпАП та вказує, що ОСОБА_1 не підписував протокол про адміністративне правопорушення. 
       Вказує, що у зв`язку із набранням чинності 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 в редакції від 20.12.2019 було скасовано акт, який встановлював адміністративну відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП, яке інкримінується ОСОБА_1 . Також зазначає, що вказаним Законом введена кримінальна відповідальність, передбачена ст.286-1 КК України, серед іншого, за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка на переконання апелянта, не має зворотної дії у часі і відповідальності за вказаною нормою підлягають особи, які вчинили кримінальні проступки після набрання чинності вказаним Законом, а прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону не передбачено можливості продовження провадження в адміністративних справах за ч.1 ст.130 КУпАП в попередній редакції за правилами Кодексу про адміністративні правопорушення, а тому провадження у справі підлягає закриттю на підставі ч.2 ст.284 КУпАП, а матеріали справи передачі до Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП Україи в Тернопільській області, в порядку ст. 253 КУпАП.
       Посилається на те, що зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення свідок ОСОБА_2 не був присутнім під час відмови ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, а особа на відео це житель с. Трибухівці — ОСОБА_3 , а сам ОСОБА_2 неодноразово брав участь, як свідок, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, щоразу підписуючись порізному, а тому клопоче про проведення почеркознавчої експертизи.         
       Крім цього, адвокат Пасічник А.З. надав суду, відібрані ним, пояснення в громадянина ОСОБА_4 , з змісту яких вбачається, що останній був присутнім на місці події 25.09.2020 року біля 14 год. 30 хв., оскільки його покликали працівники поліції та вказали що стосовно водія є підозра про перебування його у стані алкогольного спяніння, проте стверджує, що не був свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. 
       Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити приходжу до наступних висновків.
       Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно з положеннями, закріпленими вст. 251 КУпАП,доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку відповідним органом встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
       Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.         
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, а саме:
       - даними, що містяться в протоколі про вчинення адміністративного правопорушення ОБ № 051750 від 25.09.2020 року, який відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, тому є належним доказом по справі;        
       - письмовим поясненням свідка ОСОБА_5 , в яких підтверджено факт відмови ОСОБА_1 пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння;        
       - відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, в присутності двох свідків, проте він відмовився. Також, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі від якого він також відмовився та з даного відеозапису вбачається, що останній не заперечував факту керування ним транспортним засобом ;                 
       Доводи апелянта про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення відомостей про технічний прилад, за допомогою якого здійснювався відеозапис та в протоколі не конкретизовано назву приладу, яким проводився огляд на стан сп`яніння на увагу не заслуговують, оскільки КУпАП не передбачає імперативної норми щодо обов`язкової наявності таких відомостей, а тому дані доводи апелянта оцінюються критично.
       Посилання апелянта щодо порушення права на захист, оскільки особі не роз`яснювались права, передбачені ст. 63 КУ та ст.268 КУпАП та, що ОСОБА_1 не підписував протокол про адміністративне правопорушення на увагу не заслуговують та оцінюється як таке, що покликане на уникнення відповідальності ОСОБА_1 , оскільки дане спростовується сукупністю досліджених належних та допустимих доказів, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, в якому у відповідній графі стоїть підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
       Що стосується доводів з приводу наявності у суду законних підстав для закриття провадження у справі на підставі ч.2 ст.284 КУпАП та передачі матеріалів справи до Бучацького ВП Теребовлянського ВП ГУНП Україи в Тернопільській області, в порядку ст. 253 КУпАП у даній адміністративній справі у зв`язку із скасуванням акта, який встановлює адміністративну відповідальність через набрання чинності 01.07.2020 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року в редакції від 20.12.2019 року , то такі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17.06.2020, який набрав чинності 03.07.2020 повернуто колишню редакцію ст.130 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність, а як вбачається з матеріалів адміністративної справи ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення 25.09.2020 року.        
       Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом, а тому, вважаю, що клопотання адвоката про проведення почеркознавчої експертизи не підлягає до задоволення, оскільки ним необгрунтовано мотивів та причин неподання такого клопотання під час судового розгляду у суді першої інстанції.
       Доводи апелянта стосовно того, що письмові пояснення свідків не є належними доказами, оскільки дані особи не допитувались безпосередньо у судовому засіданні, на увагу не заслуговують, так як їх неявка не перешкоджала суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, дослідити докази у справі та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.        
       Проте вважаю, що юридична сила, як доказу - письмового пояснення свідка ОСОБА_6 втрачається, оскільки з пояснень відібраних адвокатом у свідка ОСОБА_4 , вбачається, що саме останній був особою, яка є на відеозаписі, що підтверджується копією паспорта громадянина України доданою до доповнення до апеляційної скарги. Проте судом критично оцінюються пояснення ОСОБА_4 в частині його заперечення, що стосується відмови ОСОБА_1         від проходження огляду на стан сп`яніння за його участі, оскільки дане спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом.
       Відповідно до п.6 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція), огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу проводиться в присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки поліцейські або особи, щодо неупередженості яких є сумніви.
       Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків відповідно до вимог ч.2 ст. 266 КУпАП.
       Вищезазначених вимог працівники поліції дотримались, оскільки пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння була зроблена в присутності двох свідків – ОСОБА_5 та, як було встановлено в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_4 , який своїми письмовими поясненнями підтвердив, що на відеозаписі присутній саме він.
       Оскільки законодавством не встановлено імперативних вимог щодо обов`язкового зазначення у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення свідків та щодо обов`язкового долучення письмових пояснень свідків до матеріалів справи, вважаю зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення свідка ОСОБА_2 та долучення до матеріалів справи його письмових пояснень не істотним порушенням, оскільки з урахуванням досліджених та встановлених апеляційним судом обставин, вони не спростовують, наявний в діях ОСОБА_1 , склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст.130 КУпАП.
       Крім цього приходжу до переконання, що апелянту слід поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду та визнати причини пропуску такого строку поважними.
       Оскільки істотних порушень вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції судом не констатовано, а адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги — відсутні.        
       На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, -
                                       ПОСТАНОВИЛА:
       Поновити адвокату Пасічнику А.З. строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу адвоката Пасічника А.З., в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову Бучацького районного суду Тернопільської області 25 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя