ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/17727/20	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М. 	
Провадження № 33/817/23/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                       ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп. судового збору. 
       Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 15 жовтня 2020 року о 00 год. 44 хв. по вул. Довженка, 13 у м. Тернополі керував автомобілем марки «ГАЗ 3302-206», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» №ARHJ-0295 (повірка дійсна до 30.10.2020р.), який показав результат 2,39‰ проміле. Із результатом огляду на місці зупинки ОСОБА_1 погодився та проїхати в найближчий медичний заклад в категоричній формі відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ані він, ані його захисник не були присутніми у судовому засіданні через хворобу захисника, а постанову суду отримали пізніше встановленого законом трьохденного строку на для її надіслання.

       Скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що в матеріалах справи відсутні докази керування ним транспортним засобом, зокрема відеозапис з фіксацією такого факту, оскільки автомобілем він не керував, а перебував за його кермом з увімкненим двигуном.
       Вважає, що письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними доказами, оскільки дані особи не допитувались безпосередньо у судовому засіданні.        
       Посилається на безпідставність зупинки тарнспорного засобу та огляду його на стан сп”яніння працівниками поліції.                
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав подану скаргу з викладених у ній мотивів, приходжу до наступного.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами, дослідженими судом першої інстанції, а саме:
       - даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №133652 від 15 жовтня 2020 року , який відповідає вимогам ст 256 КУпАП та в якому ОСОБА_1 погодився з результатом огляду на стан сп`яніння та зауважень чи заперечень від нього не надходило;
       - роздруківкою тестування на алкоголь до протоколу серії ДПР18 №133652, з якої убачається, що ОСОБА_1 15 жовтня 2020 року о 01 год. 10 хв. пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820» №ARHJ-0295, результат тесту 2,39‰ (промілле). З вказаним результатом тесту ОСОБА_1 погодився, про що поставив свій підпис;         
       - актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що результат огляду ОСОБА_1 позитивний 2,39‰ проміле та з даним результатом він погодився, про що поставив свій підпис;
       - письмовими поясненням свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15.10.2020 року, в яких зафіксовано факт проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 за допомогою газоаналізатора на місці зупинки транспортного засобу з позитивним результатом – 2,39 промілле, з яким останній погодився та відмовився від проходження огляду в медичному закладі;
       - Витягом з ІПНП України від 15.10.2020 року згідно з яким 15 жовтня 2020 року о 00 год. 45 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що по вул. О. Довженка, 13 у м. Тернополі водій «Газелі», державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено заявника та автомобіль «ГАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. На місці водію було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 6820» (повірка дійсна до 30.10.2020р.), результат огляду 2,39% проміле;
       - відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції №DSJX300067_000067, з яких вбачається, що 15 жовтня 2020 року працівники поліції прибули за викликом по вул. Довженка у м. Тернополі та на місці події ними було виявлено ОСОБА_1 , який зі слів свідків керував транспортним засобом «ГАЗ 3302», державний номерний знак НОМЕР_1 . З відеозапису №DSJX300085_000085, 15.10.2020 з 01:06:45 по 01:07:36, файл із назвою «20201015082625001832» вбачається, що ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6820», який показав результат 2,39‰ проміле з яким ОСОБА_1 1 погодився та відмовився проходити огляд в медичному закладі;        
       Доводи апелянта стосовно того, що письмові пояснення свідків не є належними доказами, оскільки дані особи не допитувались безпосередньо у судовому засіданні, на увагу не заслуговують, так як їх неявка не перешкоджала суду повно та всебічно, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, дослідити докази у справі, достовірно встановити обставини, що мають значення для справи та відповідно до ст.252 КУпАП дати їм належну правову оцінку.
       Оскільки вимогами КУпАП не передбачено обов`язкової наявності відеозапису при складанні протоколів про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 цього Кодексу, а тому доводи щодо відсутності фрагменту відеозапису на якому було б зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом оцінюються критично.
       Посилання апелянта щодо його непребування за кермом автомомбіля, безпідставності зупинки транспортного засобу працівниками поліції спростовуються наявним в матеріалах справи рапортом та поясненнями свідків, які бачили водія за кермом, поясненнями самого ОСОБА_1 на місці огляду, який не заперечив факту керування автомобілем.                 
       Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.
       Крім цього вважаю наведену апелянтом причину пропуску строку на апеляційне оскарження поважною, а тому його клопотання про поновлення вказаного строку слід поновити.                 
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а: 
       Поновити строк на апеляційне оскарження.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 листопада 2020 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя