ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
02 березня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/1493/15	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Богатиря К.В., Будішевської Л.О.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.
за участю:
Особисто арбітражний керуючий - Бєлоусов І.В., посвідчення № 866 від 24.04.2013;  
від Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі  - Шаповал Д.В., витяг з ЄДРПОУ б/н від 14.12.2020;  
Інші представники учасників провадження у справі про банкрутство в судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі
на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 
у справі № 923/1493/15
за заявою Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області 
до боржника Приватної фірми «Тавріда»
про банкрутство 
Ліквідатор Косенко Сергій Георгійович
Арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. 

суддя суду першої інстанції – Сулімовська М.Б.
місце ухвалення: м. Херсон, господарський суд Херсонської області 
повний текст рішення складено – 10.12.2020

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 14.09.2015 у справі №  923/1493/15 за заявою Херсонської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області порушено провадження у справі про банкрутство Приватної фірми «Тавріда».
Постановою Господарського суду Херсонської області від 01.12.2015 визнано Приватну фірму «Тавріда» банкрутом, відкрито відносно боржника ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бєлоусова Ігоря Валентиновича м. Херсон.
Ухвалою від 26.03.2020р. відсторонено арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. від виконання повноважень ліквідатора Приватної фірми «Тавріда». 
07.10.2020 арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. звернувся до суду із клопотанням про покладення обов`язку сплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого на кредитора боржника.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про покладення обов`язку оплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого на кредитора боржника  за виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство Приватної фірми «Тавріда» задоволено.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на користь арбітражного Бєлоусова І.В. – 273816,60 грн. грошової винагороди за виконання повноважень ліквідатора Приватної фірми «Тавріда» за період роботи з 01.12.2015 по 13.09.2019 та 633,61  грн. понесених в ліквідаційній процедурі витрат.
Місцевим господарським судом зазначено, що фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створювався, ліквідатором не виявлено майна боржника.
Пославшись на висновки, які містяться у поставах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16 та від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, а саме, що у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь арбітражного керуючого (ліквідатора) Бєлоусова І.В. оплати послуг ліквідатора у справі №923/1493/15 з кредитора Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 по справі №923/1493/15; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про покладення обов`язку сплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. на кредитора Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Скаржник стверджує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (чинний на момент порушення провадження у справі про банкрутство) та Кодексом України з процедур банкрутства чітко визначені джерела оплати грошової винагороди ліквідатору та відшкодування витрат ліквідатора. При цьому, у кредитора не існують грошові зобов`язання перед ліквідатором на стадії проведення ліквідаційної процедури щодо оплати його грошової винагороди та відшкодування витрат.
Скаржник відзначає, що відшкодування основної грошової винагороди арбітражного керуючого у ліквідаційній процедурі за рахунок кредитора не регламентується і положеннями Бюджетного кодексу України, адже поняття грошової винагороди ліквідатора не є тотожним поняттю заробітна плата, яка гарантована працівнику Конституцією України, Кодексом законів про працю України, Законом України «Про оплату праці».
Отже, враховуючи відсутність законодавчо визначеного обов`язку здійснення оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора по справі за рахунок кредитора, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вважає, що клопотання арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. про стягнення з кредитора грошової винагороди та про видачу судового наказу підлягає відхиленню.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
01.02.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 без змін. 
Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 поновлено Головному управлінню ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 у справі №    923/1493/15.
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 у справі №   923/1493/15.
Призначено справу № 923/1493/15 до розгляду на 02.03.2021 о 14:00 год.
У зв`язку з тимчасової непрацездатністю судді Бєляновського В.В. з 23.02.2021, розпорядженням керівника апарату суду № 33 від 01.03.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.03.2021, для розгляду апеляційних скарг сформовано колегію суддів у складі головуючого судді - Філінюка І.Г., судді: Богатир К.В., Будішевська Л.О. 
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 прийнято справу № 923/1493/15 до провадження у зміненому складі суддів: головуючий суддя Філінюк І.Г. судді: Богатир К.В., Будішевська Л.О.
В судовому засіданні 02.03.2021 представник Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі доводи апеляційної скарги підтримав у повному обсязі. 
Арбітражний керуючий - Бєлоусов І.В. заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Обставини, встановленні судом першої інстанції.
Постановою Господарського суду Херсонської області від 01.12.2015 боржника Приватну фірму «Тавріда» визнано банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бєлоусова І.В., якого зобов`язано здійснити ліквідаційну процедуру і подати до суду звіт і ліквідаційний баланс банкрута.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.12.2019 затверджено грошову винагороду арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за виконання повноважень ліквідатора у справі №923/1453/15 про банкрутство Приватної фірми «Тавріда» за період з 01.12.2015 по 13.09.2019 в сумі 273816 грн. 60 коп. та здійснені витрати за період з 01.12.2015 по 13.09.2019 в сумі 633 грн. 61 коп.
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 26.03.2020 відсторонено арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. від виконання повноважень ліквідатора Приватної фірми «Тавріда». 
07.10.2020 арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. звернувся до суду із клопотанням про покладення обов`язку сплати грошової винагороди та здійснення витрат арбітражного керуючого на кредитора боржника.
Норми права, що підлягають застосуванню.
Відповідно до частини першої статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про банкрутство» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).
Згідно частини четвертої Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Як зазначено вище, арбітражний керуючий Бєлоусов І.В. виконував обов`язки ліквідатора Приватної фірми «Тавріда» з 01.12.2015, тобто до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до статті 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.
Грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень або в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, якщо такий розмір перевищує дві мінімальні заробітні плати. Розмір грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна не може перевищувати п`яти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.
Право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.
Сплата грошової винагороди арбітражному керуючому (розпоряднику майна) здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором або боржником) у розмірі, зазначеному у цій частині. Сума авансового платежу вноситься на депозитний рахунок нотаріуса та виплачується арбітражному керуючому (розпоряднику майна) за кожний місяць виконання ним повноважень розпорядника майна. Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень керуючого санацією, ліквідатора.
Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, крім витрат на страхування його відповідальності за заподіяння шкоди внаслідок неумисних дій або помилки під час виконання повноважень розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора, а також витрат, здійснення яких безпосередньо не пов`язане з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, і витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати, що перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.
Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.
Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Господарський суд має право зменшити розмір оплати послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), у разі якщо середньомісячна заробітна плата керівника боржника є надмірно високою порівняно з мінімальним розміром заробітної плати.
Ліквідатор щомісяця звітує перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
За приписами статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражним керуючим є фізична особа, яка отримала відповідне свідоцтво та інформація про яку внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України. Ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.
У відповідності до статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород. 
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна або ліквідатора визначається в розмірі середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останніх 12 місяців його роботи до відкриття провадження у справі, але не менше трьох розмірів мінімальної заробітної плати за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.
У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Арбітражний керуючий не менше одного разу на два місяці звітує про нарахування та виплату грошової винагороди арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування його витрат на засіданнях зборів кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітету кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - перед забезпеченим кредитором.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором. 
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Херсонської області від 27.12.2019 затверджено грошову винагороду арбітражного керуючого Бєлоусова І.В. за виконання повноважень ліквідатора у справі №923/1453/15 про банкрутство Приватної фірми «Тавріда» за період з 01.12.2015 по 13.09.2019 в сумі 273816 грн. 60 коп. та здійснені витрати за період з 01.12.2015 по 13.09.2019 в сумі 633 грн. 61 коп.
Як встановлено колегією суддів та не заперечується учасникам справи фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не створювався. 
Відповідно до наданого ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу, у зв`язку із відсутністю у боржника грошових коштів та майна, яке б підлягало продажу, грошова винагорода ліквідатора залишилася невиплаченою, а понесені витрати не було відшкодовано.
Щодо стягнення грошової винагороди арбітражному керуючому з ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги скаржника та зазначає наступне. 
У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. 
Тобто, не виявлення ліквідатором в процедурі ліквідації боржника його майна, інших активів та грошових коштів, за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ним своїх обов`язків у цій процедурі, жодним чином не впливає на оплату його послуг.
Відповідна правова позиція щодо правомірності покладення оплати грошової винагороди та витрат на кредиторів пропорційно їх вимогам за відсутності у боржника майна викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі №910/32824/15, від 04.10.2018 року у справі №916/1503/17 та від 01.08.2018 року у справі №912/1783/16.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, не заперечується кредитором, та встановлено судом першої інстанції під час прийняття ухвали про затвердження звіту ліквідатора та закриття провадження у справі про банкрутство, у боржника Приватної фірми «Тавріда» відсутні будь-які майнові активи за рахунок яких можливо було б здійснити оплату послуг арбітражного керуючого.
У відповідності до затвердженого місцевим господарським судом реєстру вимог кредиторів, єдиним кредитором по справі є ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.
Отже, у зв`язку з відсутністю у банкрута будь-яких майнових активів, оплата грошової винагороди покладається пропорційно на кредиторів, з огляду на що суд першої інстанції дійшов заснованого на законі висновку щодо стягнення коштів з єдиного кредитора по справі ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.
Слід відзначити, що як Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», так й Кодексом України з процедур банкрутства передбачено декілька джерел для здійснення оплати послуг арбітражного керуючого, разом з тим, останні не містить заборони здійснювати таку оплату за рахунок коштів кредиторів.
Судова колегія також відзначає, що ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку лягає тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника (правова позиція Верховного суду, викладена в постанові від 30.01.2019 по справі № 910/32824/15).
Також, законодавець не ставить порядок розподілу витрат на оплату послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в залежність від обсягу його діяльності (за умови достатності та відповідності цих дій вимогам Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), від розміру задоволених вимог кредиторів у справі, майнового стану кредитора у справі про банкрутство, правового статусу кредитора (особа, заснована на приватній чи державній формі власності, державний орган, громадська організація тощо), від джерел фінансування того чи іншого кредитора, а також від майнових результатів роботи арбітражного керуючого у справі про банкрутство (правова позиція Верховного суду, викладена в постановах від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16., від 04.10.2018 по справі №916/1503/17 та від 30.01.2019 по справі №910/32824/15).
З огляду на вищевикладене колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає правомірним стягнення грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого за виконання обов`язків ліквідатора боржника з ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі.
Висновки колегії суддів апеляційного господарського суду.
Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи викладене, судом першої інстанції при винесенні оскарженої ухвали було досліджено всі обставини справи та надано оцінку всім поданим доказам, отже, суд дійшов правильного висновку про стягнення саме з ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі грошової винагороди у справі про банкрутство за виконання обов`язків ліквідатора за період з 01.12.2015 по 13.09.2019 на загальну суму 273816,60 грн. та здійснених витрат в сумі 633,61 грн. 
Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.
На підставі викладеного, ухвала Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 по справі № 923/1493/15 є законною та обґрунтованим, оскільки її винесено в результаті повного з`ясування обставин, що мають значення для справи та правильного застосування норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі суд апеляційної інстанції не вбачає.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі - залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 08.12.2020 у справі №  923/1493/15 – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 03.03.2021.

Головуючий суддя                                                                      І.Г. Філінюк 

Суддя                                                                                          Л.О. Будішевська

Суддя                                                                                          К.В. Богатир