КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
            
справа №372/131/20                                                                     головуючий у суді І інстанції: Кравченко М.В.
провадження №22-ц/824/2391/2021                                           головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
16 лютого 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Сліпченка О.І., Іванової І.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ОТП Банк" на рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2020 року акціонерне товариство «ОТП Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами, а саме зазначив, що 21.02.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток шляхом підписання заяви анкети про надання банківських послуг №020/980/020099922/17. Відповідачем умови договору не виконуються. Заборгованість за договором становить 32226,10 грн.,  яка складається з суми заборгованості по тілу кредиту 27597, 26 грн., суми заборгованості за відсотками 4628, 84 грн.. У зв`язку з наведеним позивач просить позов задовольнити та стягнути понесені судові витрати.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позову Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство "ОТП Банк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, і неправильне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що розрахунок заборгованості, в якому зазначено рух коштів (операція банку) по картковому рахунку за весь період користування кредитною карткою який є первинним документом, і являється належним доказом який містить інформацію щодо предмета доказування, а саме спірну заборгованість за кредитною карткою, яка перебуває у вільному користуванні ОСОБА_1 .. Зазначає, що підтвердженням отримання кредитних коштів та користування кредитною карткою є також розрахунок заборгованості. Звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи міститьсчя заява анкета, яку підписав відповідач і ознайомився із зазначеними у ній відсотками.    
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу, у встановлений судом строк не надав.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи  в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що АТ «ОТП БАНК» не доведено обґрунтованості його доводів з приводу умов та порядку здійснення нарахувань (відсотків, пені, штрафу) за вказаним кредитом, а тому, обставини, що покладені в основу позову не знайшли підтвердження під час судового розгляду.  Також, відомості у наданих відповідачем письмових доказах позивачем переконливо не спростовані. Від повного, всебічного та об`єктивного встановлення судом обставин щодо наявності та розміру заборгованості за кредитом позивач ухилився. Таким чином, суд першої інстанції не встановив достатніх правових і фактичних підстав для покладення на відповідача в судовому порядку обов`язку сплати передбачених позовом коштів, позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому позов не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Однак, такі висновки суду невідповідають обставинам справи та вимогам закону. 
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що 21 лютого 2017 року відповідач підписав заяву Анкету про надання банківських послуг АТ "ОТП БАНК"№ 020/980/020099922/17 (а.с.16).
В анкеті-заяві міститься інформація про те, що відповідачознайомився з умовами кредитної лінії та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, та погодився з ними.          
У заяві-анкеті  визначено розмір процентної ставки на дату укладення 36% річних.
Відповідно до умов вказаного договору  ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 27597,26 грн..
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України  договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що між АТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився, про що розписався у анкеті-заяві. Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях статті 634 ЦК України.     
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором №020/980/020099922/17 від 21.02.2017 року, внаслідок чого,  станом на 05 квітня 2019 року (дата визначена позивачем), у останнього утворилася заборгованість у розмірі 32226,10 грн., що складається з: 27597,26. - тіло кредиту; 4628,84 грн. - нараховано відсотки за користування кредитом.
Встановлено, що розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, ставки пені, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.
ОСОБА_1 не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. 
Відтак, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні статті 634 ЦК України.
Виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, і наведених норм законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що наявні всі підстави для стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у сумі 27597,26 грн. за період з21 лютого 2017 року (дата укладання договору між сторонами) по 05 квітня 2019 року (дата визначена АТ КБ «ПриватБанк» у позові).
Щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитними коштами суд апеляційної інстанції доходить наступного. 
У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У заяві-анкеті  визначено розмір процентної ставки на дату укладення 36% річних.
21 лютого 2017 року відповідач підписав Анкету про надання банківських послуг і ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді та погодився з ними, що засвідчив своїм підписом (а.с.8,8-зворот). 
Таким чином, апеляційний суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по процентам, що складає 4628,84 грн..
Відтак, суд першої інстанції помилково вважав розрахунок заборгованості неналежним та недопустимими доказом у справі.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовляючи у позові в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, оскільки з наданого позивачем розрахунку вбачається картковий рахунок відповідача за яким нараховувались відсотки.
За таких обставин, з  ОСОБА_1 за період з 21 лютого 2017 року (дата укладання договору між сторонами) по 05 квітня 2019 (дата визначена позивачем у позові) підлягає стягненню наступна заборгованість:
-              27597,26 гривень - заборгованість за тілом кредиту.
-         4628,84 гривень  -  заборгованість за відсотками;
Відтак, доводи апеляційної скарги АТ "ОТП Банк"знайшли своє підтвердження у матеріалах цивільної справи.
Суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем АТ "ОТП Банк", що призвело до порушення прав останнього.
Суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із того, що договір приєднання, як і публічний договір, є узагальненою категорією таких цивільно-правових договорів, в яких умови договору встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, і які укладаються лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого тексту. Друга сторона при цьому не може запропонувати свої умови договору, але саме вона вирішує та виявляє волевиявлення на укладення договору на запропонованих їй умовах. Таким чином, додержується принцип свободи договору. Чинним законодавством передбачено укладення договору лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованих умов у цілому.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним фактичне звільнення боржника від сплати тіла кредиту та відсотків судовим рішенням, з урахування того, що відповідачем не заявлялись позовні вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним.
При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із  положень ст.ст. 634, 1048, 1054 ЦК України.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір розмірі 1921,00 гривень (за подання позовної заяви) та 2881,50 гривень (за подання апеляційної скарги на рішення суду), що у сукупному розмірі складає 4802,50 гривень.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 4802,50 гривні.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірному тлумаченні закону, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ОТП Банк" задовольнити.
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення.
Позов Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (ОКПО: 21685166; МФО: 300528; адреса: місто Київ, вул. Жилянська, буд. 43) 27597,26 грн. заборгованості за тілом кредиту; 4628,84грн. заборгованості по процентам за користування кредитом. 
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" (ОКПО: 21685166; МФО: 300528; адреса: місто Київ, вул. Жилянська, буд. 43) судові витрати у розмірі 4802,50 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено «16» лютого 2021 року. 
 
Головуючий суддя     Судді	Л.П. Сушко     О.І. Сліпченко     І.В. Іванова