ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 р. 	Справа № 440/1477/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ральченка І.М.
суддів: Чалого І.С. ,  Бершова Г.Є. 
за участю секретаря судового засідання  Сузанського О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020,суддя Н.Ю. Алєксєєва, по справі № 440/1477/20
          за позовом     Приватного акціонерного товариства "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат"  
          до     Офісу великих платників податків Державної податкової служби                    
          про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі – ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат") звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.03.2020 №0000075408.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податку ДПС від 10.03.2020 №0000075408.
          Стягнуто на користь ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 21 020,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн, витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 49 849,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податку ДПС.
Офіс великих платників податку ДПС  (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про не врахування судом першої інстанції, що платник податку не має права двічі відображати витрати на суму сплаченого акцизного податку і у складі витрат,  і шляхом зменшення суми до сплати податку на прибуток за відповідний податковий період. Крім того,  за змістом п. 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України для використання права на зменшення до сплати податку на прибуток платник податків має дотримуватись таких вимог: податок на прибуток зменшується на суму сплаченого до бюджету акцизного податку (а не на користь продавця у складі ціни товару), сума акцизного податку має бути затверджена  зареєстрованими акцизними накладними, акцизні накладні м повинні бути складені на важкі дистиляти (газойль) товарних під категорій 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД, важкі дистиляти (газойль) повинні бути використані для транспортних засобів, що класифікуються у товарних під категоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД.
В апеляційній скарзі також зазначено про помилкове не врахування судом першої інстанції  експертного висновку, наданого податковим органом. 
Також апелянт зазначив, що судом першої інстанції неправомірно проведено розгляд справи в порядку письмового провадження.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
В судовому засіданні представники відповідача підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
З урахуванням ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" перебуває на податкову обліку  та є платником податку на прибуток, акцизного податку.
           В період з 27.12.2019 по 04.02.2020 (термін проведення перевірки продовжувався на 10 робочих днів з 22.01.2019 згідно наказу Офісу ВПП ДПС від 16.01.2020 №43) Офісом ВПП ДПС проведено документальну позапланову виїзну документальну перевірку ПрАТ "Полтавський гірничо-збагачувальний комбінат" з питань повноти визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток підприємства за 2018 рік та 9 місяців 2019 року щодо правомірності застосування норм пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України, за результатами якої складено акт від 11.02.2020 № 11/28-10-54-08/00191282.
В акті перевірки зазначено про порушення позивачем пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідних положень" Податкового кодексу України, а саме:
          - завищення показника зменшення нарахованої суми податку (рядок 16 Декларації) за 2018 - 126 303 921,00 грн, за 9 місяців 2019 року - 64 745 075,00 грн;
          - заниження податку на прибуток підприємства (рядок 17, 19 ) Декларації за 2018 - 126 303 921,00 грн, за 9 місяців 2019 року - 64 745 075,00 грн.
          10.03.2020 Офісом ВПП ДПС винесено податкове повідомлення-рішення №0000075408, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток за податковими зобов`язаннями в розмірі 191 048 996,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 47 762 249,00 грн.
Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за звітний період використав 90 666 312 л важких дистилярів (газойлю), придбаних впродовж 2018 року та 9 місяців 2019 року у постачальника за кодом УКТ ЗЕД 2710 19 43 00, про що надав платіжні доручення, а отже є оплаченим такий обсяг, тому дії позивача узгоджуються з приписами п.15 підрозділу 4 розділу ХХ “Перехідні положення” ПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Згідно п. 15 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" ПК України податок на прибуток, що підлягає сплаті до державного бюджету платниками податку за поточний податковий (звітний) період, зменшується на суму сплаченого за такий поточний податковий (звітний) період акцизного податку за зареєстрованими акцизними накладними на важкі дистиляти (газойль), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТ ЗЕД, якщо вони були використані для транспортних засобів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТ ЗЕД.
Якщо платник податку на прибуток у звітному періоді не отримав прибутку або сума податку на прибуток менша за суму акцизного податку, залишок суми такого податку, не врахований у зменшення податку на прибуток за поточний податковий (звітний) період, не зменшує податок на прибуток у наступних податкових (звітних) періодах.
Згідно з п.п.  14.1.4  п.  14.1  ст.  14 ПК України акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції).
Відповідно до п.п.14.1.145  п.  14.1  ст.  14 ПК України підакцизні товари (продукція) - товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.      
Відповідно до абз. 1 пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Згідно п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів належать, зокрема пальне.
Відповідно до пп. 14.1.141-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у пп. 215.3.4 п. 215.3 ст. 215 цього Кодексу.
Згідно п. 231.1 ст. 231 ПК України платник податку зобов`язаний скласти акцизну накладну на обсяги пального, використаного для власного споживання; реалізованого та/або використаного для виробництва непідакцизної продукції на умовах, встановлених статтею 229 цього Кодексу; втраченого як у межах, так і понад встановлені норми втрат; зіпсованого, знищеного, в тому числі внаслідок аварії, пожежі, повені, інших форс-мажорних обставин чи з іншої причини, пов`язаної з природним результатом, а також, внаслідок випаровування в процесі виробництва, обробки, переробки, зберігання чи транспортування такого пального.
Відповідно до п. 231.3 ст. 231 ПК України акцизна накладна складається платником податку в день реалізації пального при кожній повній або частковій операції з реалізації пального.
Акцизна накладна складається на кількість реалізованого підакцизного товару, така акцизна накладна надається покупцю, якому реалізовано підакцизний товар, а сума акцизного податку в ціні підакцизного товару по операції з реалізації такого товару вказується окремим рядком в рахунку-фактурі постачальника і підлягає сплаті покупцем в ціні товару. Сплачуючи вартість підакцизного товару, покупець такого товару сплачує в ціні товару акцизний податок, на кількість товару, вказану в зареєстрованій акцизній накладній.
Підпунктом 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 ПК України встановлено ставки акцизного податку у твердих сумах з одиниці реалізованого товару (продукції), який справляється з таких товарів, як пальне, зокрема, важкі дистиляти (газойль), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00 та 2710 19 47 00, згідно УКТ ЗЕД.
Згідно п. 216.6 ст. 216 ПК України при використанні підакцизних товарів (продукції) для власних виробничих потреб датою виникнення податкових зобов`язань є дата їх передачі для такого використання, крім використання для виробництва підакцизних товарів (продукції).
Відповідно до п.217.1 ст.217 ПК України суми податку, що підлягають сплаті, з підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, а також, реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі, визначаються платником податку самостійно, виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов`язань.
Пункт 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України не містить застережень щодо застосування встановлених правил виключно суб`єктами господарювання, які є платниками акцизного податку з реалізації пального. Акцизний податок є непрямим податком, тому його фактичними платниками є споживачі палива, які сплачують податок у складі ціни на паливо. На користь такого висновку свідчить доповнення цим пунктом саме підрозділу «Особливості справляння податку на прибуток підприємств».
Отже, позивач, який є платником податку на прибуток на загальних підставах, є споживачем палива та використовує у господарській діяльності транспортні засоби товарної категорії 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно з УКТЗЕД, сплачуючи акцизний податок у складі ціни на спожите паливо товарної категорії 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно з УКТЗЕД, має право зменшити податок на прибуток, що підлягає сплаті до державного бюджету за відповідний податковий (звітний) період на суму акцизного податку, сплаченого в ціні товару за такий відповідний податковий (звітний) період.
Одним з принципів податкового законодавства, що визначені у ст. 4 ПК України, є принцип презумпції правомірності рішень платника податків (пп. 4.1.4 п. 4.1 цієї статті), який передбачає, що в разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то правомірним є рішення платника податку.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.07.2020 по справі №  160/4329/19.
Судовим розглядом встановлено, що позивач в процесі господарській діяльності використовує транспортні засоби, що класифікуються згідно кодів УКТ ЗЕД 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 та обліковуються на бухгалтерському рахунку 1010600000 "Основні засоби - первісна вартість", а саме:
- гірничий цех: вантажопідйомністю понад 75 т, що згідно УКТ ЗЕД класифікуються у товарних підкатегоріях 8704 10 10 10, а саме: 9 автосамоскидів САТ-7770 (вантажопідйомністю 90т.), 11 автосамоскидів Ніtасhі ЕН3500АСІІ (вантажопідйомністю 180т.), 43 автосамоскидів САТ-785С (вантажопідйомністю 136т.) та 19 автосамоскидів НО-785-5 (вантажопідйомністю 91т.);
          - залізничний цех: тепловози (локомотиви дизель-електричні) ТЕМ-7  у кількості 2 шт, ЧМЕ-3 у кількості 17 шт.,  що згідно УКТ ЗЕД класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, що підтверджується інвентарними картками обліку необоротних активів та технічними паспортами на кожну одиницю вищезазначеного транспортного засобу відповідно до визначеної моделі, марки, перелік яких наведено у додатку 1, 2 до акту перевірки.
          Для вказаних транспортних засобів позивачем протягом 2018 року та 9 місяців 2019 року придбано дизельне паливо, яке є важкими дистилятами (газойль), що класифікуються у товарних підкатегоріях 2710 19 43 00, згідно з УКТ ЗЕД у постачальника ПАТ "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", згідно укладених договорів №842/2/2118 від 01.08.2019, №890/2/2118 від 22.06.2018.
          Так, за 2018 року постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 35 744 360 кг та/або 42 569 303,66 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10 - 23 159 146,08 кг на суму акцизу - 126 303 921 грн. в т.ч. по квартально:
          - I кварталу 2018 постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 13 748 800 кг та/або 16 385 849,49 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10-6 612 208 кг на суму акцизу 36 816 878 грн.
          - IІ кварталу 2018 постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 12 014 250 кг та/або 14 344 541,72 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10 - 10 470 293,08 кг на суму акцизу 57 460 982 грн.;
           - ІII кварталу 2018 постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 4 595 310 кг та/або 5448 461,94 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10 - 3 936 798 кг на суму акцизу 20 465 265 грн.;
          - IV кварталу 2018 постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 5 386 000 кг та/або 6390 450,51 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10 - 2 139 847 кг на суму акцизу 11 560 798 грн.
          За 9 місяців 2019 року постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово- промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 19 614 225,98 кг та/або 25 472 452,85 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10 - 12 820 829 кг на суму акцизу 64 745 079 грн. в т.ч. по квартально:
          - I кварталу 2019 постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 2 239 750 кг та/або 4 981 398 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 1,0 - 1 776 741 кг на суму акцизу 9 326 373 грн.
          - II кварталу 2019 постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 4 980 925,98 кг та/або 5 802 657 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10-4 027 358 кг на суму акцизу 20 551 143 грн.
          - III кварталу 2019 постачальником ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” поставлено позивачу дизельне паливо на загальну кількість 12393 550кг та/або 14 688 397,12 л, у т.ч.: списано за товарними підкатегоріями 8602 10 00 00 та 8704 10 10 10-7 016 730 кг на суму акцизу 34 867 563 грн.
Придбання позивачем дизельного палива підтверджується  належними первинними документами, а саме: платіжними дорученнями, рахунками-фактурами, актами приймання-передачі, актами приймання нафтопродуктів за кількістю, видатковими та залізничними накладними, прибутковими ордерами, товарно-транспортними та акцизними накладними.
Позивачем задекларовано у р.16.1, р. 16 Додатку ЗП “Сума зменшення нарахованої суми податку” Декларації та у рядку 16 Декларації суму зменшення податку на прибуток у розмірі: 
          - за 2018 рік 200 055 502 грн., у т.ч. І квартал 2018 - 36 816 878 грн., півріччя 2018 - 36 816 878 грн., в т.ч. II квартал 2018 - 0 грн., 9 місяців 2018-36 816 878 грн., в т.ч. III квартал 2018-0 грн., рік 2018 - 200 055 502 грн., в т.ч. ІУ квартал 2018 - 163 238 624 грн.;
          - за 2019 рік 146 845 058 грн., у т.ч. І квартал 2019 - 32 936 089 грн., півріччя 2019 - 93 210 136 грн., в т.ч. II квартал 2019 - 60 274 047 грн., 9 місяців 2019- 146 845 058 грн., в т.ч. III квартал 2019-53 634 922 грн.
Згідно          розрахунків позивача акцизного податку для зменшення податку на прибуток загальна сума акцизного податку складає:
          - за 2018 рік 200 055 502 грн., у т.ч. І квартал 2018 - 36 816 878 грн., півріччя 2018 - 36 816 878 грн., в т.ч. II квартал 2018 - 0 грн., 9 місяців 2018- 36 816 878 дрн., в т.ч. III квартал 2018-0 грн., рік 2018 - 200 055 502 грн., в т.ч. ІУ квартал 2018 - 163 238 624 грн.;
          за 2019 рік 146 845 058 грн., у т.ч. І квартал 2019 - 32 936 089 грн., півріччя 2019 - 93 210 136 грн., в т.ч. II квартал 2019 - 60 274 047 грн., 9 місяців 2019- 146 845 058 грн., в т.ч. III квартал 2019 - 53 634 922 грн. 
Судовим розглядом встановлено, що позивачем сплачено грошові кошти  за придбане у ПАТ “Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія “Укртатнафта” дизельне паливо, про що свідчать платіжні доручення.  
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що сплативши постачальнику вартість підакцизного товару, в ціну якого включено суму акцизного податку, та отримавши від постачальника зареєстровану акцизну накладну, позивач є кінцевим споживачем такого підакцизного товару, тому в даному випадку застосуванню підлягає п. 15 підрозділу 4 розділу ХХ Перехідні положення ПК України.
При цьому, відсутність інформації про суми акцизного податку в полі "Призначення платежу" платіжного документу жодним чином не пов`язана з правом платника податків на застосуванням норм визначених у п. 15 підрозділу 4 розділу XX ПК України, а також не свідчить про відсутність сплати акцизного податку в ціні поставленого товару, оскільки законодавством не передбачено обов`язку вказувати суму акцизного податку у платіжних дорученнях при сплаті за поставлені важкі дистиляти (газойль), що класифікуються у товарній підкатегорії 2710 19 43 00 згідно з УКТ ЗЕД.
З огляду на викладене, позивач мав право зменшити податок на прибуток, що підлягає сплаті до державного бюджету на суму акцизного податку, сплаченого за зареєстрованими акцизними накладними на важкі дистиляти (газойль), що класифікуються  у товарних під категоріях 2710 19 43 00, 2710 19 46 00, 2710 19 47 10 згідно УКТ ЗЕД та  були використані для транспортних засобів, що класифікуються у товарних підкатегоріях 8602 10 00 00, 8704 10 10 10 згідно УКТ ЗЕД.
Отже, спірне податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, визначені чинним законодавством, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.
Доводи апелянта про відсутність у позивача права на застосування норми п. 15 підрозділу 4 розділу XX ПК України не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході судового розгляду справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Щодо доводів апеляційної скарги про не врахування судом висновку експертного дослідження, наданого відповідачем, колегія суддів зазначає наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем до суду першої інстанції надавався висновок науково-правової експертизи, виконаної на запит Офісу ВПП ДФС у відповідності із Законом України «Про наукову і науково-технічну експертизу» від 23.01.2019 №126/10-е, підготовлений старшим науковим співробітником відділу проблем цивільного, трудового і підприємницького права Інституту держави і права ім. В.М. Корецького Національної Академії наук України, кандидатом юридичних наук М.В. Венецькою (т. 15 а.с 116-119).
Судом першої інстанції зазначений експертний висновок не був взятий до уваги, оскільки останній виготовлений не фаховим спеціалістом у галузі податкового права.
Разом з тим, колегія суддів, дослідивши наданий відповідачем висновок експерного дослідження, зазначає, що експерту були поставлені питання щодо правомірності застосування суб`єктом господарювання норм пункту 15 підрозділу 4 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу в частині зменшення податку на прибуток на суму акцизного податку суб`єктом господарювання.
З наведеного вбачається, що вирішенню підлягали правові питання, тобто фактично вищевказаний висновок є висновком експерта у галузі права та не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду.
Згідно ст. 113 КАС України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду. Суд може посилатися в рішенні на висновок експерта у галузі права як на джерело відомостей, які в ньому містяться, та має зробити самостійні висновки щодо відповідних питань.
Щодо доводів апелянта про неправомірність проведення судом першої інстанції розгляду справи в порядку письмового провадження, колегія суддів зазначає наступне.
В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що  23.06.2020 представник відповідача прибув до Ленінського районного суд м. Харкова  для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке не відбулося з підстав не підключення Полтавського окружного адміністративного суду з невідомих причин. У зв`язку з наведеними обставинами, податковим органом було подано до Полтавського окружного адміністративного суду клопотання про відкладення судового розгляду  справи, яке  залишилось не розглянутим судом.
Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.06.2020 о 10:00 год., про що повідомлено сторін по справі належним чином.
Згідно протоколу судового засідання по даній справі від 23.06.2020 о  10:00 год. у зв`язку з неявкою сторін суд вирішив розглядати справу у порядку письмового провадження.
23.06.2020 о 15:33 год. до Полтавського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання відповідача про відкладення судового засідання.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи податкового органу щодо не розгляду клопотання про відкладення розгляду справи є необрунтованими, оскільки  зазначене клопотання подано відповідачем вже після прийняття судом рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби   - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі № 440/1477/20  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	І.С. Чалий    Г.Є. Бершов   	
Постанова складена в повному обсязі  04.03.2021