КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                  
Справа № 753/13398/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/305/2021
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року                                                                                                    м. Київ
     Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                 
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інкомед», третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку після звільнення та затримки видачі трудової книжки, стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року, ухваленого під головуванням судді Каліушка Ф.А.,-    
 
    встановив:
 
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся з названим позовом до суду.
Просив: стягнути з ТОВ «Компанія «Інкомед» на свою користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку після звільнення та затримки видачі трудової книжки, з 22 травня 2014 року і по теперішній час, з урахуванням вимог ст. 95 КЗпП України та п. 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року; зобов`язати ТОВ «Компанія «Інкомед» здійснити в повному обсязі всі передбачені чинним законодавством України обов`язкові відрахування до державних фондів соціального страхування з 01 грудня 2000 року і на теперішній час; стягнути з ТОВ «Компанія «Інкомед» на свою користь борг з урахуванням інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, з 22 травня 2014 року в по теперішній час; стягнути з ТОВ «Компанія «Інкомед» на свою користь 24 000 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інкомед» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки, з 22 травня 2014 року по дату винесення рішення суду, а саме по 16 вересня 2019 року.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інкомед» на користь ОСОБА_1 загальна суму боргу яка станом на 22 травня 2014 року становить 194 952 грн 58 коп., інфляційні втрати з 01 червня 2014 року по 31 серпня 2019 року (включно) становлять 259 091 грн 98 коп., три відсотки річних з 22 травня 2015 року по 15 вересня 2019 року (включно) становлять 33 224 грн 25 коп.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інкомед» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.
В решті позову відмовлено.
Додатковим заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Інкомед» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки за період з 22 травня 2014 року по дату винесення рішення суду, а саме по 16 вересня 2019 року, у сумі 24 623 грн 50 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати додаткове заочне рішення суду, та ухвалити нове не заочне рішення про стягнення з ТОВ «Компанія «Інкомед» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку після звільнення та затримки видачі трудової книжки з 22 травня 2014 року по 16 вересня 2019 року з урахуванням вимог ч. 4 ст. 43 Конституції України, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 95 КЗпП України та п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.
Крім того ОСОБА_1 просить звернутись до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо перевірки відповідності Конституції України пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки за період з 22 травня 2014 року по дату винесення рішення суду, а саме: по 16 вересня 2019 року у сумі 24 623 грн 50 коп., суд першої інстанції виходив із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягала стягненню за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2003 року за період з 05 грудня 2000 року по день винесення рішення - 26 серпня 2003 року в розмірі 12 591 грн 65 коп., відповідно до чого середньоденна заробітна плата становить - 18 грн. 50 коп. (12 591 грн. 65 коп. : 681 роб. дн.) та періоду затримки розрахунку у відповідності до заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року, починаючи з 22 травня 2014 року по день винесення рішення, а саме 16 вересня 2019 року, що складає 1 331 робочий день.
Також судом першої інстанції не прийнято до уваги доводи позивача відносно розрахунку середнього заробітку з застосуванням до даних правовідносин ст. 95 КЗпП України та п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» № 100 від 08 лютого 1995 року, оскільки у матеріалах справи відсутні докази підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві відповідача, зокрема відповідних рішень, передбачених в колективних договорах (угодах).
Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Згідно роз`яснень, які містяться у абз. 3 п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вбачається, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року  № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
Враховуючи вищенаведені вимоги, колегія суддів погоджується із розрахунком середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та затримки видачі трудової книжки, проведеного судом першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що стягуючи середній заробіток із розрахунку середнього заробітку в розмірі 18 грн 50 коп. за один робочий день ще в 2000 році, суд першої інстанції грубо порушив ч. 4 ст. 43 Конституції України, ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 95 КЗпП України та п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, колегія суддів не приймає, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано виходив із розміру суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягала стягненню за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2003 року, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів підвищення тарифних ставок і посадових окладів.
Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про звернення до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо перевірки відповідності Конституції України пункту 8 порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 10 ЦПК України, колегія суддів виходить із того, що судом не встановлено обставин невідповідності Конституції України положень п. 8 Порядку № 100.  
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове заочне рішення суду від 03 листопада 2020 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-    
 
   постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Додаткове заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2021 року.

 
Головуючий                                                                                              Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                        О.Ф. Лапчевська

 
                                                                                                                   С.Г. Музичко