Справа № 303/1812/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

04 лютого 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
               головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,
       з участю секретаря Волощук В.І.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року (у складі судді Куцкіра Ю.Ю.) за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої унаслідок кримінального правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з цим позовом у березні 2017 р. 
       Просили стягнути з ОСОБА_1 :
-на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, завданої під час скоєння злочину, 137888.42 грн., із яких: 30888.42 грн. – відшкодування шкоди здоров`ю у вигляді витрат на лікування, і 107000 грн. моральної шкоди;
-на користь ОСОБА_3 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_1 , під час скоєння злочину, в розмірі 38054.07 грн.
Обґрунтували тим, що 20.05.2015 р., близько 17.00 год., ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки Черрі Амулет, д/н НОМЕР_2 , рухаючись на ділянці дороги поблизу дорожнього знаку 759 км автодороги Київ-Чоп у напрямку с. Карпати Мукачівського району в той час, коли невстановлений мікроавтобус білого кольору здійснив обгін транспортних засобів по зустрічній смузі руху, не врахувавши дорожню обстановку, не забезпечивши безпеку дорожнього руху, не впоравшись із керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху, чим порушив вимоги п.п.12.3, 12.1, 1.10 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним транспортного засобу із автомобілем марки ВАЗ-2112, д/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобілем марки ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , у салоні якого перебувала ОСОБА_2 .
У результаті ДТП ОСОБА_2 і ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а керований ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_1 , - технічні ушкодження.
Указані обставини встановлені вироком Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2016 р.
Згідно з чеками та квитанціями ОСОБА_2 потратила на придбання ліків і препаратів 30888.42 грн.
Відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, від 11.07.2015 р. за № 062/06/15 вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_1 , складає 38054.07 грн.
ОСОБА_2 оцінює завдану їй моральну шкоду в сумі 107000 грн., оскільки в зв`язку з ушкодженням здоров`я вона зазнала фізичного болю і страждань.
Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12.06.2017 р.(т.1, а.с.41-42) позов було задоволено частково:
-стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заподіяну шкоду в розмірі 80888.42 грн., із яких 30888.42 грн. – відшкодування матеріальної шкоди у виді витрат на лікування, і 50000 грн. – моральної шкоди;
-стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 завдану майнову шкоду у розмірі 38054.07 грн.;
-стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 по 640 грн. судового збору.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20.08.2019 р. заяву представника відповідача ОСОБА_1 – ОСОБА_5 , про перегляд заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12.06.2017 р. залишено без задоволення (т.1, а.с.84-85).
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12.06.2017 р. і прийняти нове про відмову в позові повністю. 
Покликається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Узагальнені та доречні доводи апелянта зводяться до такого:
-про дату, час і місце судового засідання не знав, оскільки належним чином не повідомлявся;
-суд визнав докази, подані позивачем, належними та допустимими всупереч вимогам процесуального права, зокрема: звіт про оцінку вартості майнової шкоди № 062/06/15 від 11.07.2015 р. (який наданий у виді копії, не є висновком експерта і замовником такого є ОСОБА_6 , а не позивачі), копії квитанції і фіскальних чеків (які не засвідчені належним чином і не пред`явлено оригінали, а рахунок № 80/05 носить характер звичайного бланку);
-потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 знехтували п.2.3 Правил дорожнього руху (не були пристебнуті ременями безпеки), а тому суд мав розділити суму завданої шкоди солідарно між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ;
-розмір моральної шкоди в сумі 50000 грн. нічим не підтверджений, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був залишений без розгляду.
У письмовому відзиві позивачі просять залишити апеляційну скаргу без задоволення,а рішення суду – без змін.
Узагальнені заперечення зводяться до такого:
- ОСОБА_1 знав про винесення заочного рішення суду, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження і сплату судового збору на суму 640 грн. на користь держави;
-вироком і висновком експертів установлено, що саме водій ОСОБА_1 не дотримався безпечної швидкості руху, в зв`язку з чим автомобіль став некерованим;
-моральна шкода є доведеною, оскільки ОСОБА_2 понад півроку знаходилася у Закарпатській обласній лікарні з численними травмами та переломом таза, а потім була тривала (близько року) реабілітація.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Фатула І.Б., підтримав скаргу в повному обсязі та додатково пояснив, що ОСОБА_1 в добровільному порядку шкоду потерпілим не відшкодовував.
Позивачі та їх представник – адвокат Логай І.І., подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення –скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, із таких мотивів.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що в ДТП, яка сталася 20.05.2015 р. із вини ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості, а керований ОСОБА_3 автомобіль ВАЗ-21099, д/н НОМЕР_1 , - механічні пошкодження, вартість відновлення яких складає 38054.07 грн., що підтверджується вироком Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2016 р. і Звітом про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 062/06/15 від 11.07.2015 р.
Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції у частині відшкодування матеріальної шкоди у виді витрат на лікування, у зв`язку з невідповідністю такого обставинам справи та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цієї вимоги.
За приписами ст. 1177 ч.1, 1166 ч.1, 1187 ч.2, ч.5 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків унаслідок порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Установлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2016 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої унаслідок злочину, залишено без розгляду. 
Заявляючи вимогу про відшкодування шкоди здоров`ю у вигляді витрат на лікування, ОСОБА_2 покликається на копії квитанцій, рахунок і фіскальні чеки (а.с.37-39).
Апелянт ОСОБА_1 доводить, що ці документи не можуть слугувати доказами у справі, оскільки належним чином не засвідчені, оригінали не надано, а судом не отримано жодних відомостей у підтвердження проходження позивачами медичних оглядів, призначення її відповідного лікування і медичних пристосувань. 
З метою усунення сумнівів в оцінці доказів, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, апеляційний суд у порядку, передбаченому ст. 95 ч.6 ЦПК України, зобов`язав позивачів надати для огляду в судовому засіданні оригінали доданих ними до позовної заяви копій квитанцій, рахунку та фіскальних чеків, однак станом на 04.02.2021 р. ні позивачами, ні їх представником – адвокатом Логай І.І., вказівки суду не виконані.
Окрім того, зазначені у копіях фіскальних чеків препарати переважно не узгоджуються із рекомендованими препаратами, вказаними в Епікриз-витягу з історії хвороби № 8562 (а.с.206), а частина чеків і додатково наданих до відзиву на апеляційну скаргу виписок-епікризів із медичної картки є нечитабельними. Із матеріалів справи не вбачається також необхідність придбання ОСОБА_2 інших препаратів (окрім рекомендованих лікарем кальцеміну, остеогенону, нейромедіну, нейровітану) та купівлі за свої кошти пристосування для лікування переломів на загальну суму 26518 грн. Також одна аптечна квитанція датована 25.09.2013 р. (до ДТП), а інша – з гіпермаркету «Епіцентр К».
Згідно з положеннями ст. 12 ч.1-ч.4 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до вимог ст. 81 ч.1. ч.6 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У контексті наведеного колегія суддів вважає вимогу позивачів про відшкодування шкоди здоров`ю у вигляді витрат на лікування на загальну суму 30888.42 грн. недоведеною належним чином.
За приписами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам закону рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовної вимоги про відшкодування шкоди здоров`ю у вигляді витрат на лікування не відповідає, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
У решті оскарженого рішення апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
При цьому, згідно з інформаційною довідкою МТСБУ пошук для визначення статусу полюсу та страховика, що видав поліс, за державним номером транспортного засобу – НОМЕР_2 , не дав результатів (а.с.21).
Довід апеляційної скарги про те, що позивач про дату, час і місце судового засідання не знав, оскільки належним чином не повідомлявся,є обґрунтованим, що за приписами ст. 376 ч.3 п.3 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Твердження апелянта про те, що Звіт про оцінку вартості майнової шкоди № 062/06/15 від 11.07.2015 р. не може бути доказом у справі, оскільки не є висновком експерта, поданий у виді копії і замовником такого є гр. ОСОБА_6 , а не позивачі, не заслуговує на увагу через таке: Звіт складений сертифікованим суб`єктом оціночної діяльності,який має, зокрема, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 5114 за направленням «оцінка майна в матеріальній формі» та сертифікат аварійного комісара з правом проведення автотоварознавчих та автотехнічних експертиз; гр. ОСОБА_7 є власником ушкодженого автомобіля ВАЗ 210990, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким на законних підставах керував позивач ОСОБА_3 ; подання Звіту у виді копії за відсутності інших зауважень не позбавляє його ознак доказу в розумінні ст.ст. 76-79 ЦПК України.
Довід апелянта про те, що потерпілі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 знехтували п.2.3 Правил дорожнього руху (не були пристебнуті ременями безпеки), а тому суд мав розділити суму завданої шкоди солідарно між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , суперечить вироку Мукачівського міськрайонного суду від 26.05.2016 р., який набрав законної сили, є чинним і має преюдиціальне значення, згідно з яким суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_1 в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим ( ОСОБА_3 і ОСОБА_2 ) середньої тяжкості тілесні ушкодження і визнав вірною кваліфікацію досудовим слідством його дій за ст. 286 ч.1 КК України. У вироку не йдеться про порушення Правил дорожнього руху потерпілими.
Довід апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди в сумі 50000 грн. нічим не підтверджений, у зв`язку з чим у кримінальному провадженні цивільний позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 був залишений без розгляду, спростовується цим же вироком, який не пов`язував залишення цивільного позову ОСОБА_3 і ОСОБА_2 без розгляду з його недоведеністю, і суперечить обставинам справи, зокрема, тривалості фізичного болю та страждань, яких ОСОБА_2 зазнала в зв`язку з ушкодженням здоров`я.
Колегія суддів вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди визначений судом першої інстанції із врахуванням вимог розумності і справедливості, відповідає обставинам справи (характеру правопорушення, глибині фізичних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_2 ), положенням норм матеріального права (ст.ст. 23, 1167 ЦК України) та правовим позиціям ВС у подібних спірних правовідносинах, а тому погоджується із цим розміром. 
Отже, переглянувши справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції із ухваленням нового судового рішення згідно з положеннями п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376 ч.1 п.3, п.4,ч.3 п.3, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2.Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 червня 2017 року скасувати.
3.Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.
4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 38054 (тридцять вісім тисяч п`ятдесят чотири) грн. 07 коп. майнової шкоди та 350 грн. у відшкодування судового збору.
5.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди та 350 грн. у відшкодування судового збору. 
6.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
7.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
8.Повне судове рішення складено 16.02.2021 р.

Судді: