Дата документу 11.02.2021 Справа № 316/5/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 316/5/20                                                Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
№ 22-ц/807/426/21                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води укладеним,

ВСТАНОВИВ

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради про визнання договору про надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води укладеним.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що зазначав, що у жовтні 2019 року він звернувся до КП "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради з заявою про укладення договору з надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води. В листопаді того ж року він отримав від відповідача проект договору з умовами якого він не погодився та запропонував свій проект договору. 19 грудня 2019 року він отримав від відповідача листа, в якому останній не погоджується з запропонованим позивачем договором та не приймає його. Позивач вважає, що відповідач не прийняв умови договору виключно не погодившись з тарифами, заперечень щодо інших умов договору у листі не зазначив, що визнається позивачем, як прийняття запропонованих умов договору відповідачем.

Посилаючись на вищезазначені обставини, просив суд, визнати договір між ним та КП "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради про надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води від 03.12.2019 року в редакції запропонованій ОСОБА_1 укладеним та зобов`язати відповідача зробити перерахунок для оплати комунальних послуг згідно з укладеним договором. Також просив стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким визнати договір між КП «Тепловодоканал» Енергодарської міської ради та ОСОБА_1 про надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води від 03.12.2019 року в редакції запропонований ОСОБА_1 укладеним.

Відповідач скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначав, щопід час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2019 році ОСОБА_1 звернувся до КП "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради з заявою про укладення договору з надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води.

Згодом позивач отримав від відповідача проект договору з умовами якого він не погодився та запропонував свій проект договору.
Листом від 09 грудня 2019 року за №02/41 відповідач повідомив ОСОБА_1 про свою незгоду з запропонованим позивачем договором та не приймає його. Позивач вважає, що відповідач не прийняв умови договору виключно не погодившись з тарифами, заперечень щодо інших умов договору у листі не зазначив, що визнається позивачем, як прийняття запропонованих умов договору відповідачем.

Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовує свою позицію тим, що згідно з положеннями ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" тарифи на комунальні послуги повинні встановлюватись Національною комісією, що здійснює державне регулювання енергетики та комунальних послуг. На його думку на теперішній день ціни (тарифи) на послуги з постачання централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, централізованого постачання холодної води в м. Енергодар, на підприємстві КП "Тепловодоканал" є не законними, оскільки вони не затверджені компетентним органом, а відповідно і не є регульованими.

Відповідно ст. 1 Закону України, від 24.06.2004 № 1875-ІV, "Про житлово-комунальні послуги", в редакції чинній у період прийняття оскаржуваних рішень виконавчого комітету, виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Згідно з ч. 2 ст. 31 Закону України, від 24.06.2004 № 1875-ІV,"Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

На підставі ч. 1 ст. 2 Закону України, від 24.06.2004 № 1875-ІV,"Про житлово-комунальні послуги" державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується, зокрема, на принципі регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України, від 24.06.2004 № 1875-ІV, "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Статтею 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, послуги з постачання гарячої води, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Згідно ст. 13 Закону України, "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення" до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері питної води, питного водопостачання та водовідведення, зокрема, належить встановлення тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення (крім тарифів на ці послуги, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

На підставі ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, зокрема, шляхом установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про ціни і ціноутворення": встановлення ціни - затвердження (фіксація) рівня ціни; фіксована ціна - обов`язкова для застосування суб`єктами господарювання ціна, встановлена Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та державними колегіальними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та компетенції.

За надання суб`єктами господарювання комунальних послуг за цінами, що підлягають держаному регулюванню без встановленого тарифу (фіксованої ціни) ст. 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення" передбачена відповідальність у вигляді вилучення необґрунтовано одержаної виручки, що становить позитивну різницю між фактичною виручкою від продажу (реалізації) товару та виручкою за цінами, сформованими відповідно до запровадженого способу регулювання (крім тих, що на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача), та штраф у розмірі 100% необґрунтовано одержаної виручки.

Твердження позивача щодо можливості надання комунальних послуг без встановлення тарифу на комунальні послуги уповноваженим органом, оскільки надання комунальних послуг за цінами, що підлягають держаному регулюванню без встановленого тарифу є протиправною діяльністю не знайшли свого підтвердження.

До позовної заяви, позивачем було надано проект Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 03.12.2019 року, з поміткою щодо його затвердження Постановою КМУ від 21.05.2005 року №630, де в пункті 5 тарифи на послуги становлять:

з централізованого постачання холодної води 1,70грн. за 1м. куб.;
з централізованого постачання гарячої води 11,68грн. за 1 м. куб.;
з централізованого опалення 2,64грн. за 1 м. кв.;
з водовідведення 3,11грн. за м. куб.,
тобто позивачем зазначено вільні ціни на комунальні послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.
Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 11.04.2019 року №97 "Про встановлення тарифів для комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на централізоване водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)" встановлено тарифи для комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на централізоване водопостачання та водовідведення, послуги з централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) з 30.04.2019 року вартість тарифу з ПДВ:

Централізоване водопостачання: Населення 1 м3 -11,63 грн.
Централізоване водовідведення: 2.1 Населення 1 м3 - 19,74 грн.
Послуга з централізованого постачання холодної води (з використанням внутрішньобудинкових систем) 1 м3 - 12,99 грн.
Послуга з централізованого водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) 1 м3 - 20,82грн.

Рішенням виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 11.04.2019 року №98 "Про встановлення тарифів для комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води" встановлено тарифи для комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з 30.04.2019 року вартість тарифу з ПДВ:

Тариф на теплову енергію для потреб споживачів грн./Гкал - 401,22грн.;
Послуга з централізованого опалення (протягом опалювального періоду) для населення без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії 1 м2 опал, площі - 9,56грн.;
Послуга з централізованого опалення (протягом опалювального періоду) для населення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії грн./Гкал - 414,54грн.;
Послуга з централізованого постачання гарячої води грн./м3 - 41,92грн.

Отже позивачем всупереч приписів ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 632 ЦК України, Закону України "Про ціни і ціноутворення" зазначено вільні ціни у випадку коли ціни (тарифи) є регульованими.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду викладеної в постанові від 05.06.2018 року в справі № 338/180/17: "76. Не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону та залежно від встановлених обставин вирішити питання щодо наслідків його часткового чи повного виконання сторонами. У такому разі визнання вказаного договору укладеним не буде належним способом захисту".

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

На підставі ч. 1. ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Частиною 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з ч.3 ст. 184 Господарського кодексу України укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених ст.179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами ст.181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

В позовній заяві не зазначено посилань на акти цивільного законодавства відповідно до яких для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, а позиція позивача з посиланням на ч. 2 ст. 642 ЦК України щодо вчинення дій відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, і, що ця дія є прийняттям пропозиції не відповідає приписам чинного законодавства, оскільки:

- послуги відповідачем в м. Енергодар, в тому числі і за вказаною адресою, надаються безперервно з 30.04.2019 року, а договір пропонується визнати укладеним з 03.12.2019 року;
- технологічно не можливого без допуску до приміщень квартири, припинити надання послуг з тепловодопостачання за конкретною (окремою) квартирою;
- надання послуг з водовідведення (технологічно можливо без допуску до приміщень квартири) було тимчасово припинено, однак після оплати заборгованості за спожиті комунальні послуги по встановленим тарифам надання послуг було відновлено;
- позиція позивача щодо прийняття пропозиції укладення договору, шляхом вчинення дій, а отже і укладення договору на комунальні послуги в запропонованій редакції, не відповідає ч. 3 ст. 184 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 31 Закону України, від 24.06.2004 № 1875-ІV, "Про житлово-комунальні послуги" виконавці/виробники здійснюють розрахунки економічно обґрунтованих витрат на виробництво (надання) житлово-комунальних послуг і подають їх органам, уповноваженим здійснювати встановлення тарифів.

Пунктом 1 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 (в редакції яка діяла в період прийняття оскаржуваних рішень виконкому) передбачено, що цей Порядок визначає механізм формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Згідно з пунктом 2 цей Порядок застосовується під час установлення органами місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи) тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для суб`єктів природних монополій, а також для суб`єктів господарювання на суміжних ринках, зазначених у пункті 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб`єктів під час розрахунку таких тарифів.

Відповідно до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. №869 (в редакції яка діяла в період прийняття оскаржуваних рішень виконкому): "ліцензіат - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження певного виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню».

Комунальне підприємство "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради отримало ліцензію на запровадження господарської діяльності з постачання теплової енергії 14.12.2018 року на підставі розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 14.12.2018 року № 347-л.

Згідно Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 (в редакції яка діяла в період прийняття оскаржуваних рішень виконкому): "ліцензіат - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та/або водовідведення (далі - ліцензована діяльність)".

Комунальне підприємство "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради отримало ліцензію на запровадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення 14.12.2018 року на підставі розпорядження голови Запорізької облдержадміністрації від 14.12.2018 року № 348-л.

11 квітня 2019 року виконавчим комітетом Енергодарської міської ради, були прийняті рішення №№ 97 і 98, якими встановлено тарифи для КП "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 3 "Мета, форми діяльності Регулятора та його основні завдання" Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор здійснює державне регулювання шляхом формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.

Відповідно до абз. 6 ч. 2 ст. 6 "Повноваження національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг здійснює встановлення тарифів на комунальні послуги суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

12 вересня 2018 року Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України видано наказ № 239, яким затверджено Порядок розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення.

Пунктом 1 Порядку передбачено, що цей Порядок визначає процедуру розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, які провадять (або мають намір провадити) господарську діяльність із виробництва теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та водовідведення (далі - ліцензована діяльність) і в установленому законодавством порядку отримали відповідні ліцензії Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, та суб`єктами господарювання незалежно від форм власності (далі - суб`єкти господарювання), що надають (або мають намір надавати) комунальні послуги, визначені ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (крім послуг із постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії), для подальшого встановлення тарифів відповідно до повноважень, наданих Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про теплопостачання", "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з п. 2 цей Порядок застосовується органами місцевого самоврядування пі д час розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами) і поширюється на суб`єктів господарювання, зазначених у п. 1 цього Порядку.

Обґрунтування необхідності прийняття цього акта зазначено в пояснювальній записці до проекту наказу Мінрегіону "Про затвердження Порядку розгляду органами місцевого самоврядування розрахунків тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, а також розрахунків тарифів на комунальні послуги, поданих для їх встановлення", за підписом Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_2 , яку розміщено на сайті https://www.minregion.gov.ua/, зокрема: "...Згідно з вимогами чинного законодавства повноваження щодо встановлення тарифів на теплову енергію та комунальні послуги розподілено між Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг і органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Законів України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" НКРЕКП встановлює тарифи на теплову енергію та комунальні послуги лише тим суб`єктам природних монополій та суб`єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких вона здійснює.

Для решти суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, які не підпадають під регулювання НКРЕКП, тарифи на теплову енергії та комунальні послуги (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами) встановлюють органи місцевого самоврядування (ст.ст. 13, 20 Закону України "Про теплопостачання", ст. 13 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", ст.ст. 7, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Законодавством передбачено, що тарифи на теплову енергію та зазначені комунальні послуги є регульованими...".
Оскільки ліцензування діяльності КП "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради здійснюється Запорізькою обласною державною адміністрацією, а не національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, то виконавчий комітет в межах наданих повноважень встановив тарифи на комунальні послуги для комунального підприємства "Тепловодоканал" Енергодарської міської ради.

Отже тарифи встановлені рішеннями виконавчого комітету підлягають застосуванню.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Позивачем не було надано ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час розгляду апеляційної скарги належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці, проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. 

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст. ст.367, 374, 375, 381, 382  ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 09 листопада 2020 рокупо цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 11 лютого 2021 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               О.З. Поляков