П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

        05 березня 2021 року                                                                                                  місто Київ 
 
Єдиний унікальний номер справи 359/9726/19
Номер провадження  22-ц/824/3653/2021
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача -  Вербової І.М.,  суддів Саліхова В. В., Шахової О. В., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Чирки С. С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, 
в с т а н о в и в :
 
У  жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до Київської митниці Держмитслужби, Державної казначейської служби України про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку матеріальну шкоду в розмірі 7 361 грн. 25 коп. та моральну шкоду в розмірі 34 470 грн. 50 коп.
 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 серпня 2018 року Київською митницею ДФС у відношенні позивача складено протокол про порушення митних правил № 0689/12500/18 за ст. 483 Митного кодексу України за яким, з останнього було стягнуто у вигляді конфіскації товару на суму 1 860 148 грн. 16 коп. та штраф у розмірі 1 860 148 грн. 16 коп.
 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2019 року, яка постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2019 року залишена без змін, провадження у справі про порушення митних правил № 0689/12500/18, закрито.
 
Позивач зазначає, що захист його прав в суді у зв`язку з розглядом вищевказаної справи, спричинив йому матеріальну шкоду у вигляді витрат на прибуття до суду, на отримання копій письмових доказів, направлення поштою процесуальних документів та надання правничої допомоги.
 
Позивач зазначає, що внаслідок незаконного складання протоколу про порушення митних правил, протягом 8,5 місяців він перебував під судом, що завдало йому моральної шкоди.
 
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року позовні вимоги  ОСОБА_1 , задоволено частково, стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 1 773 грн. 50 коп.; стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.
 
Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 245 грн. 08 коп.
 
Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 20 грудня 2020 року ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права в частині визначення розміру відшкодування шкоди, просив змінити мотивувальну та резолютивну частину рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року та стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь матеріальну шкоду в розмірі 7 361 грн. 25 коп., моральну шкоду у розмірі 35 470 грн. 50 коп., а також повернути йому надмірно сплачений судовий збір в розмірі 1 536 грн. 80 коп.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що твердження суду про присутність позивача та його представника в судових засіданнях лише 23 листопада 2018 року та 12 липня 2019 року суперечить матеріалам справи.
 
Скаржник зазначає, що оскільки у справах про адміністративні правопорушення не здійснюється фіксування судового процесу, то підтвердити участь сторони у судових засіданнях, не можливо. Разом з тим, в матеріалах справи наявні залізничні квитки, які на думку скаржника підтверджують присутність його представника в судових засіданнях під час розгляду справи про адміністративні правопорушення у Бориспільському міськрайонному суді Київської області та в Київському апеляційному суді.
 
Скаржник посилається на те, що в описовій частині оскаржуваного рішення судом вказано на те, що ним були понесені витрати на отримання копій документів у розмірі 46 грн. 43 коп., які не були стягнуті на його користь. 
 
На думку скаржника, суд першої інстанції встановивши наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, помилково визначив її розмір, який є фіксованим для даного типу правовідносин та повинен обраховуватись виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. 
 
Скаржник зазначає, що на виконання вимог ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2019 року, останнім було сплачено судовий збір у зазначеному судом розмірі. Разом з тим, оскільки згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, останній просив суд апеляційної інстанції вирішити питання щодо повернення йому вказаних грошових коштів. 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2021 року, відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.
 
Відзиву подано не було.
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 січня 2021 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення  в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.
 
Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з обсягу страждань позивача та вимушених змін у його житті з урахуванням вимог розумності та справедливості.
 
Частково задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з наявних в матеріалах справи доказів, зокрема, квитанцій та копій залізничних квитків.
 
Колегія суддів в повній мірі погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
 
Судом встановлено, що 28 серпня 2018 року головним державним інспектором першого відділу оперативного реагування управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Київської митниці ДФС Клокун О. А. складено протокол про порушення митних правил № 0689/12500/18 відносно ОСОБА_1 (а.с. 23).
 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2019 року (а.с. 28), яка постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2019 року залишена без змін (а.с. 29-31) провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 - закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення.
 
Так, статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
 
Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3  Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) моральна шкода.
 
Статтею 13  Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.
 
Відповідно до 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
 
 Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
 
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
 
 Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
 
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 2    Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2019 року, яка постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2019 року залишена без змін, провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 - закрито за відсутності складу адміністративного правопорушення. Таким чином, права ОСОБА_1 були порушені, у зв`язку з чим, останній має право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбаченим нормами чинного законодавства України.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди суд першої інстанції врахував, як тяжкість та тривалість моральних страждань позивача, так і суттєвість змін у його житті, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.
 
Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 3  Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.
 
Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 та його представник, які проживають у місті Дніпрі, були присутні в судових засіданнях призначених на 23 листопада 2018 року (а.с. 25-26) та 12 липня 2019 року (а.с. 29-31) у зв`язку з чим, стороною позивача були витрачені кошти на залізничні квитки у сумі 1 727 грн. 07 коп. (а.с. 11, 18, 19).
 
Крім того, скаржником було сплачено кошти у сумі 26 грн. 43 коп. за виготовлення судом копій документів (а.с. 20), 15 грн. за направлення поштою апеляційної скарги (а.с. 21) та 5 грн. за направлення поштою клопотання (а.с. 22).
 
Таким чином, загальна сума витрат понесених ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи про порушення ним митних правил становить 1 773 грн. 50 коп.
 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності  підстав для відшкодування позивачу матеріальної шкоди у сумі 1 773 грн. 50 коп.
 
Колегія суддів ставитися критично до посилання скаржника на те, що оскільки у справах про адміністративні правопорушення не здійснюється фіксування судового процесу, то підтвердити участь сторони у судових засіданнях, не можливо, оскільки позивач не був позбавлений можливості після кожного судового засідання надавати судові повістки відповідному працівнику суду для про ставлення на них відмітки про перебування сторони у судовому засіданні.
 
Колегія суддів ставиться критично до присилання скаржника на те, що наявні в матеріалах справи залізничні квитки, підтверджують присутність його представника в судових засіданнях, оскільки із вказаних залізничних квитків можливо встановити лише прибуття скаржника та його представника до міста Києва та міста Дніпра, проте встановити чи в ці дні останні перебували в судових засіданнях, є неможливо. 
 
Посилання скаржника на те, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив про те що,  ним були понесені витрати на отримання копій документів у розмірі 46 грн. 43 коп., проте вказані стягнуті не були, є безпідставним, оскільки як вбачається з резолютивної частини рішення, на користь позивача стягнуто матеріальну шкоду у сумі 1 773 грн. 50 коп., яка згідно зі змісту описової частини оскаржуваного рішення складається з витрат пов`язаних на придбання залізничних квитків ( 1 727 грн. 07 коп.) та  витрат понесених на отримання копій документів (46 грн. 43 коп.). 
 
Колегія судів ставиться критично до посилання скаржника на те, що судом першої інстанції було помилково визначено розмір моральної шкоди, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції було взято до уваги як тяжкість та тривалість моральних страждань позивача, так і суттєвість змін у його житті.
 
В прохальній частині апеляційної скарги скаржник просить повернути йому надміру сплачений судовий збір у сумі 1 536 грн. 80 коп., разом з тим, вказана вимога не підлягає розгляду судом апеляційної інстанції виходячи з наступного.
 
Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір повертається за клопотанням особи на підставі ухвали суду.
 
Так, у разі повернення судового збору, кошти повертаються відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 з якого вбачається, що з метою повернення помилково сплаченого судового збору платнику необхідно звернутись до того суду, на рахунок якого помилково перерахований судовий збір.
 
Таким чином, вимога скаржника про повернення судового збору сплаченого на рахунок Бориспільського міськрайонного суду Київської області, не підлягає вирішенню судом апеляційної інстанції.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.
 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
 За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін, як таке, що ухвалене з вірним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. 
 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,- 
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
 
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2020 року  - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач:                                                                           І.М. Вербова

Судді:                                                                                                           В. В. Саліхов 

                                                                                                              О. В. Шахова