ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 лютого 2021 року 	м. Дніпро	справа № 340/2591/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року (суддя Черниш О.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного правління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії,-
                                                            
                                                              ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного правління ДПС у Кіровоградській області просив:
- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, якою йому визначено суму боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 5672,52 грн.;
- зобов`язати ГУ ДПС у Кіровоградській області здійснити перерахунок по сплаті єдиного внеску за періоди з 2017 по 2019 роки, повернути надмірно сплачену суму єдиного внеску в розмірі 21036,73 грн.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Суд вирішив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, надіслану ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Відповідачем  була подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог,  в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом було порушено  норми матеріального права, суд першої інстанції не врахував обов`язок позивача сплачувати єдиний внесок.
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є адвокатом та провадить свою діяльність на підставі свідоцтва серії КР№26, виданого 01.11.2013 Радою адвокатів Кіровоградської області. (а.с. 12). 
З 05.11.2013 позивач взятий на облік як платник єдиного внеску за реєстраційним номером 1000000051604 за основним видом господарської діяльності - 69.10: діяльність у сфері права. (а.с. 45, 46). 
Позивач як платник єдиного внеску - особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, у 2017, 2018, 2019 роках подавав до ГУ ДФС у Кіровоградській області та ГУ ДПС у Кіровоградській області Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (форма №Д5 (щорічна)) за себе. (а.с.  33, 38, 43).
У вересні 2019 року позивач звернувся до Кропивницького управління ГУ ДПС у Кіровоградській області із заявою, у якій просив зупинити нарахування єдиного внеску у зв`язку з зупиненням адвокатської діяльності з 13.09.2019 (а.с. 17).
ГУ ДПС у Кіровоградській області відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сформовано вимогу №Ф-179193-52 від 15.11.2019 про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено ОСОБА_1 , що станом на 13.01.2020 за даними інформаційної системи органу доходів і зборів його заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 5672, 52 грн. недоїмки. (а.с. 15).
Позивач звернувся з зазначеним позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що у І кварталі 2019 року (у період з 01.01.2019 по 28.02.2019) позивач був застрахованою особою і платником єдиного внеску за нього був його роботодавець, а у ІІІ кварталі 2019 року (з 13.09.2019 по 30.09.2019) позивач зупинив адвокатську діяльність. Відповідач не довів, що у ці періоди позивач провадив незалежну професійну діяльність та мав обов`язок зі сплати єдиного внеску як самозайнята особа. 
Також суд першої інстанції зазначив, що відповідач не надав обґрунтованого розрахунку суми єдиного внеску, яку повинен був сплатити позивач за період з 01.03.2019 до 13.09.2019. Тож суд не має можливості виокремити з суми недоїмки, визначеної у спірній вимозі  №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, суми які підлягають нарахуванню позивачу як самозайнятій особі, що провадить  незалежну професійну діяльність, за ці періоди. 
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Як було встановлено судом першої інстанції, з наданих позивачем індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, вбачається, що упродовж 2017, 2018 років та у січні – лютому 2019 роках роботодавцем - страхувальником ПП «Юридична агенція «Прецедент» (з 19.08.2019 року змінило найменування на ПП «Юріонс») за позивача як за застраховану особу нараховувався та сплачувався єдиний внесок. (а.с. 29) 
Доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально маетріали справи не містять. 
Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_1 було зупинено з 13.09.2019 згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на підставі заяви адвоката. (а.с. 20) Право на заняття адвокатською діяльністю поновлено згідно з пунктом 1 частини 4 статті 31 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 18.06.2020 на підставі заяви адвоката. (а.с. 85). 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).
У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4,5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Відповідно до абз. 3 ч. 8 ст. 9 платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону України №2464-VI).
В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення підприємницької діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом № 2464-VI не врегульовано.
Судом першої інстанції вірно було зазначено, що в розумінні №2464-VI позивач був упродовж 2017, 2018 років та у січні – лютому 2019 року застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховував та сплачував роботодавець, що в свою чергу, виключає обов`язок позивача щодо сплати ним єдиного внеску у період, коли він був найманим працівником, а не фізичною особою-підприємцем.
Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Вказані правові висновки, також, відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 по справі № 440/2149/19.
Вірно судом першої інстанції було також  зазначено, що відсутність розрахунку суми єдиного внеску, яку повинен був сплатити позивач за період з 01.03.2019 до 13.09.2019 лишає суд можливості виокремити з суми недоїмки, визначеної у спірній вимозі  №Ф-179193-52 від 15.11.2019 року, суми які підлягають нарахуванню позивачу як самозайнятій особі, що провадить незалежну професійну діяльність, за ці періоди. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування рішення суду першої інстанції  відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного правління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення. 
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від  09 жовтня  2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного правління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 17 лютого 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш