СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" січня 2021 р.                                                                            Справа № 922/2157/20  

Колегія суддів у складі: 
головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Тарасова І.В.; 
за участі секретаря судового засідання Крупи О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" (вх.№3337Х/2) на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 09.11.2020 у справі №922/2157/20 (повний текст додаткового рішення складено та підписано 09.11.2020 суддею Присяжнюком О.О. у приміщенні господарського суду Харківської області) за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" про розподіл судових витрат у справі 
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс", с.Старовірівка Харківської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм", м.Харків,
про визнання недійсним договору, -
ВСТАНОВИЛА:
Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою, в якій просив визнати недійсним договір поставки №01/0716-1, укладений 01.07.2016 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Новакорм". Судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що умови спірного договору поставки не відповідають вимогам господарського та цивільного законодавства та порушують права позивача.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.07.2020 у справі №922/2157/20 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання на 29.07.2020. Ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
28.07.2020 відповідачем до господарського суду подано відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі, надати відповідачу можливість довести розмір фактично понесених ним судових витрат у зв`язку з провадженням у справі №922/2157/20 та долучити докази понесених витрат протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. Розподілити судові витрати.
Ухвалами господарського суду Харківської області від 29.07.2020, 09.09.2020, 06.10.2020, 12.10.2020 розгляд справи відкладався.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.10.2020 позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з неподанням позивачем доказів, необхідних для вирішення спору, повторну неявку у судове засідання представника позивача на підставі частини 4 ст.202 та пункту 4 частини 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.
02.11.2020 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 03.11.2020 зазначену заяву призначено до розгляду у судовому засіданні на 09.11.2020.
Додатковим рішенням господарського суду Харківської області від             09.11.2020 у справі №922/2157/20 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" (вх.№25533 від 02.11.2020) про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Старовірівський птахокомплекс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" - 21000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Господарський суд, надавши оцінку заявленим до стягнення витратам на правничу допомогу у розмірі 61399,00 грн, з урахуванням складності справи, наданого адвокатом обсягу послуг у суді першої інстанції, затраченого часу на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду у суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось), виходячи з принципів співмірності, розумності та обґрунтованості, дійшов висновку про стягнення з позивача на користь позивача 21000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
ТОВ "Новакорм" з рішенням (додатковим) суду першої інстанції не погодилося, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить скасувати додаткове рішення господарського суду Харківської області від 09.11.2020 у справі №922/2157/20 у частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40399,00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Новакорм" про відшкодування судових витрат у справі №922/2157/20 у повному обсязі. Достягнути з СТОВ "Старовірівський птахокомплекс" на користь ТОВ "Новакорм" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40399,00 грн. В іншій частині додаткове рішення господарського суду Харківської області у справі №922/2157/20 від 09.11.2020 залишити без змін. Розподілити судові витрати. Надати відповідачу можливість довести розмір фактично понесених ним судових витрат у зв`язку з апеляційним оскарженням додаткового рішення господарського суду Харківської області від 09.11.2020 та можливість долучити докази понесених витрат протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що відповідачем було подано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру. Жодних клопотань від позивача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу не надходило, на думку апелянта, господарський суд за власною ініціативою, не маючи повноважень, у порушення принципів змагальності та диспозитивності, зменшив розмір витрат на правничу допомогу всупереч волі іншої сторони. Також зазначає, що законодавством встановлено та гарантовано свободу договору, а, отже, ані суд, ані будь-який інший суб`єкт не має права втручатися у договірні відносини клієнта та адвоката, зокрема, визначати ціну наданих послуг. Обов`язок відповідача сплатити за надані послуги адвокатському об`єднанню є безумовним та не залежить від ухвалення додаткового рішення судом. Судом першої інстанції жодним чином не обґрунтовано чому саме така сума підлягає стягненню, не наведено жодного розрахунку.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" на додаткове рішення господарського суду Харківської області від 09.11.2020 у справі №922/2157/20. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 14.01.2021 о 12:00 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 11.01.2021 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.
14.01.2021 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№375) на апеляційну скаргу.
Згідно з частиною 1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом (ст.113 Господарського процесуального кодексу України).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 у справі №922/2157/20 відкрито провадження у справі, позивачу надано строк (5 календарних днів з дня отримання вказаної ухвали) для надання суду відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст.263 Господарського процесуального кодексу України.
Ухвалу суду від 08.12.2020 позивач отримав 23.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Відтак, встановлений строк на подання відзиву на апеляційну скаргу закінчився 28.12.2020 (з урахуванням вихідних днів).
Відзив датований позивачем та зареєстрований судом 14.01.2021, тобто з пропуском строку, встановленого ухвалою суду від 08.12.2020, водночас позивач не просить суд поновити такий строк.
Таким чином, право на подання відзиву на апеляційну скаргу може бути реалізовано позивачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на апеляційну скаргу, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.
У судове засідання 14.01.2021 з`явилась представник заявника апеляційної скарги Кувакіна Надія Віталіївна , в обґрунтування участі у справі надала довіреність від 15.12.2020 видану ТОВ «Новакорм» на ім`я помічника адвоката Кувакіну Н.В. та Положення про самопредставництво, зазначивши, що вона не є адвокатом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Господарського процесуального кодексу України  сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.
Частиною 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
У частині 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.
У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини                    3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.
Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).
З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша          статті 7 Закону №755-IV).
Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).
Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.
Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.
Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (доступні за посиланням https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), інформація про особу, що представляє ТОВ «Новакорм» - Кувакіну Надію Віталіївну , у такому реєстрі відсутня.
Така правова позиція зазначена Верховним Судом у справі №908/592/19 у постанові від 23.11.2020.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для залучення представника відповідача Кувакіної Н.В. до розгляду справи у судовому засіданні як належного представника.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, 14.01.2021 подав до суду клопотання (вх.№376) про розгляд апеляційної скарги без його участі.
Ураховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що справа підлягає розгляду за відсутності сторін.
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Відповідач у своїй заяві просив господарський суд вирішити питання про розподіл судових витрат у справі №922/2157/20, а саме: стягнути з позивача на користь відповідача 61399,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
З матеріалів справи убачається, що 02.01.2019 між ТОВ "Новакорм" (клієнт) та АО "ЛОУ УОЛВС" (Адвокатське об`єднання за договором) укладено договір про надання правової допомоги №00620/НК, відповідно до пункту 1.1 якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором.
Згідно з пунктом 2.1 договору Адвокатське об`єднання надає такі послуги:
2.1.1 Перевіряє відповідність вимогам українського законодавства внутрішніх документів клієнта, візує їх, надає допомогу клієнту при підготовці та правильному оформленні вказаних документів.
2.1.2 Бере участь у підготовці та юридичному оформленні різного роду договорів, що укладаються клієнтом з юридичними особами, підприємствами, та громадянами, надає допомогу в організації контролю за виконанням зазначених договорів.
2.1.3 Представляє у встановленому порядку інтереси клієнта в судових органах, зокрема, в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.
2.1.4 Учасники Адвокатського об`єднання та/або адвокати, здійснюють у встановленому законом порядку захист прав та законних інтересів клієнта (його співробітників) у випадках, передбачених кримінально-процесуальним законодавством та законодавством про адміністративні правопорушення в Україні.
2.1.5 Узагальнює та аналізує:
- практику розгляду судових та інших справ;
- спільно з іншими підрозділами клієнта результати розгляд претензій;
- практику укладення та виконання договорів;
- надає клієнту пропозиції щодо усунення виявлених недоліків.
2.1.6 Надає консультації, висновки, довідки з правових питань, що виникають у клієнта в процесі здійснення діяльності.
2.1.7 Інформує клієнта, на його запит, про зміни в законодавстві, організовує спільно з іншими підрозділами вивчення керівними працівниками та спеціалістами клієнта нормативних актів, які стосуються їх діяльності.
2.1.8 Надає інші види правової допомоги.
Відповідно до пункту 4.1 договору вартість послуг визначається відповідно до затраченого часу. Час, затрачений на надання послуг визначається відповідно до додатку 1 до договору, що є невід`ємною частиною договору. Ціна однієї години затраченого часу на надання послуги дорівнює розміру однієї мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, що визначається відповідно до закону на "01" січня року, в якому надаються послуги. Загальна сума наданих послуг визначається сторонами в акті наданих послуг.
Згідно з пунктом 4.4 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт наданих послуг, що підписується представниками кожної із сторін. В акті вказується перелік наданої Адвокатським об`єднанням юридичної допомоги та її вартість.
Відповідно до пункту 4.5 договору сума, яка визначається на підставі пункту 4.1 договору, є гонораром Адвокатського об`єднання за надання професійної правничої допомоги та поверненню не підлягає.
Згідно з пунктом 4.6 договору винагорода сплачується клієнтом шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Адвокатського об`єднання або у будь-який інший незаборонений законодавством спосіб.
Пунктом 5.1 договору сторони погодили, що надання Адвокатським об`єднанням правової допомоги за договором здійснюється на підставі додаткових угод до договору, якими визначається обсяг послуг, що надаються та строк їх оплати. 
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (пункт 7.1 договору).
Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 договору та діє до 30.06.2020 включно, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Строк дії договору може бути подовжено за взаємною згодою сторін. Кожна зі сторін має право відмовитися від виконання договору письмово повідомивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до моменту припинення (пункт 7.2 договору). 
25.06.2020 між ТОВ "Новакорм" та АО "ЛОУ УОЛВС" укладена додаткова угода №б/н до договору про надання правової допомоги № 300620/НК від 02.01.2019 року, в якій сторони домовились внести зміни у пункт 7.2 договору та викласти його в такій редакції: «Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 договору та діє до 30.06.2021 включно, а у частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним. Строк дії договору може бути продовжено за взаємною згодою сторін. Кожна сторона має право відмовитися від виконання договору письмово повідомивши про це іншу сторону за 30 (тридцять) календарних днів до моменту припинення. Інші умови договору залишаються незмінними» (а.с.100).
12.07.2020 між ТОВ "Новакорм" і АО "ЛОУ УОЛВС" укладено додаткову угоду №5 до договору про надання правової допомоги №300620/НК від 02.01.2019, відповідно до якої Адвокатське об`єднання зобов`язується надати такі послуги: написання відзиву ТОВ "Новакорм" на позовну заяву СТОВ "Старовірівський птахокомплекс" у справі №922/2157/20 про визнання договору поставки недійсним, складання інших заяв по суті справи та процесуальних документів; надання усних консультацій без/з вивченням документів; аналіз судової практики; супровід даної справи (участь у судових засіданнях) у господарському суді Харківської області тощо. Встановлено, що оплата наданих послуг (гонорару) здійснюється клієнтом наступним шляхом: протягом 20 банківських днів з моменту підписання акту прийому-здачі наданих послуг (а.с.104). 
Відповідно до акту прийому-здачі наданих послуг від 28.10.2020 Адвокатським об`єднанням надано ТОВ «Новакорм» послуги, а саме: 
- написання відзиву на позовну заяву, виходячи з 5 годин витраченого часу, становить 23615,00 грн;
- надання консультацій без вивчення документів у справі (витрачено 1 годину часу) становить 4723,00 грн;
- надання консультацій з вивченням документів у справі (витрачено 2 години) становить 9446,00 грн;
- аналіз судової практики у справі (витрачено 2 години) становить 9446,00 грн;
- участь у двох судових засіданнях х урахуванням часу на прибуття до суду та очікування (витрачено 3 години) становить 14169,00 грн (а.с.105).
Таким чином, як зазначає представник відповідача, останнім понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 61399,00 грн згідно з вищевказаним актом. 
З огляду на складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг у суді першої інстанції, витрачений час на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду у суді першої інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось), господарський суд виходив з того, що у даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 61399,00 грн, стосовно якої подано заяву про розподіл, не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, у зв`язку з чим дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідача 21000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції.
Апеляційним господарським судом встановлено, що до відзиву на позовну заяву відповідачем доданий попередній розрахунок суми судових витрат відповідача, який складається зі: написання відзиву на позовну заяву (очікувана вартість 25615,00 грн); надання консультацій без вивчення документів (очікувана вартість 4723,00 грн); надання консультацій з вивченням документів (очікувана вартість 9446,00 грн); аналіз судової практики (очікувана вартість 9446,00 грн); участь в одному судовому засіданні (очікувана вартість 4723,00 грн). Разом, 51953,00 грн (а.с.42).
Як свідчать матеріали справи, відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву, представник відповідача адвокат Крайз О.І. був присутнім у судових засіданнях: 29.07.2020, 12.10.2020, 27.10.2020, в останньому судовому засіданні судом залишено позовну заяву без розгляду, тобто справа по суті заявлених позовних вимог не розглядалась.
Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом із тим, згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): 
- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; 
- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі статтею 123 зазначеного Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
Відповідачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: - витяг з ЄДРПОУ щодо АО "ЛОУ УОЛВС" на підтвердження повноважень адвоката Крайза О.І. (а.с.94); - копію договору про надання правової допомоги №300620/НК від 02.01.2019 (а.с.101-102), - копію додаткової угоди до договору про надання правової допомоги про продовження дії договору до 30.06.2021, - копію додаткової угоди №5 від 12.07.2020 до договору про надання правової допомоги №300620/НК від 02.01.2019 з переліком послуг, що зобов`язується надати Адвокатське об`єднання (а.с.104); - копію акта прийому-здачі наданих послуг від 28.10.2020 на суму 61399,00 грн (а.с.105); - попередній розрахунок суми судових витрат (а.с.42); - копію ордеру представника серія ХВ №000048 (а.с.35); - копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1599 серія ХВ №000029 (а.с.36).
За приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами; розподіл судових витрат здійснюється на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. 
Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті                126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
У зазначеній вище постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено також правову позицію, що суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як зазначає апелянт у даній справі, позивач не звернувся до суду із заявою про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, відтак, підстав для зменшення суми судових витрат у суду немає.
Водночас, згідно з висновками Об`єднаної палати Верховного Суду, які викладені у тій же постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Об`єднана палата зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього  Кодексу  визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. 
Судова колегія зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що  відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 Верховним Судом зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта, що за відсутності клопотання позивача про зменшення розміру судових витрат, суд не міг їх зменшити, оскільки суд першої інстанції частково відмовив у стягненні з позивача на користь відповідача понесених відповідачем судових витрат.  
Господарський суд правильно урахував, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності та фактично є спором про визнання недійсним договору поставки, до якої наявна стала практика Верховного Суду у подібних правовідносинах. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив значний час. 
Ураховуючи конкретні обставини справи, принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також залишення позову без розгляду, невідповідності критерію реальності таких витрат розумності їхнього розміру, господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про обмеження розміру суми, яка підлягає сплаті за послуги адвоката до 21000,00 грн, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З урахуванням викладених обставин, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не порушено і норми процесуального права при прийнятті оскаржуваного додаткового рішення, що у відповідності до вимог ст.277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового. 
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом першої інстанції у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі та прийняте ним додаткове рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги колегія суддів не убачає. 
Керуючись статтями 254, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Новакорм" залишити без задоволення. 
Додаткове рішення господарського суду Харківської області від 09.11.2020 у справі №922/2157/20 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.01.2021. 

Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова