Справа № 344/2655/17 
Провадження № 22-ц/4808/345/21 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі: 
головуючого  (суддя-доповідач) Максюти І.О., 
суддів:                                            Василишин Л.В., Горейко М.Д., 
секретаря                                       Пацаган В.В.,
з участю:  представника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Кузика І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Бандури Володимира Олексійовича ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, постановлену суддею Шамотайлом О.В. 22 грудня  2020 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області,  
                                              в с т а н о в и в :  
У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 адвокат Бандура В.О.  звернувся із скаргою на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, заінтересовані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . 
В обґрунтування скарги зазначено, що постановою державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Керніцького А.В.  від 18.08.2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62839362 по виконанню виконавчого листа № 344/2655/17 від 23.06.2020 року, виданого Івано-Франківським міським судом. Порушуючи вимоги ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем вчасно не надіслано боржнику копію зазначеної постанови.  Оскаржувана постанова надіслана їй 26.08.2020 року, що порушує строки надсилання документів виконавчого провадження на вісім календарних днів, а отримана боржником за місцем реєстрації 30.08.2020 року. Одночасно державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 18.08.2020 року у розмірі 9446,00 грн. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у постановах від 28.01.2015 у справі №3/217/14 та від 15.11.2016 у справі № 21/5597/15, виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання, які в цьому випадку не вчинялися. Згідно вказаної постанови, боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Така вимога не могла бути виконана вчасно, оскільки боржником отримано постанову з порушенням строків чинного законодавства з вини державного виконавця. 
З урахуванням викладеного просила скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 62839362  та постанову про стягнення виконавчого збору від 18 серпня 2020 року, винесені державним виконавцем Керніцьким А.В. на виконання виконавчого листа №344/2655/17 від 23.06.2020 року а.с.173-177, 193-197, том 1).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2020 року провадження у справі з розгляду скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №62839362 від 18.08.2020 року, в частині скасування постанови головного державного виконавця від 18.08.2020 року про стягнення виконавчого збору в сумі 9 446,00 грн у виконавчому провадженні №62839362 - закрито (а.с.218-220, том 1).
Оскаржуваною ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня  2020 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №62839362 від 18.08.2020 року відмовлено (а.с.226-228, том 1).
Не погодившись з цією ухвалою суду, представник ОСОБА_1 адвокат Бандура В.О.  подав апеляційну скаргу. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що в порушення вимог закону державним виконавцем вчасно не надіслано боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження, у зв`яку з чим вимога про виконання рішення суду протягом 10 робочих  днів не могла бути виконана нею вчасно. Державний виконавець не пересвідчився в отримані постанови про відкриття виконавчого провадження боржником, чим порушив його права та охоронювані законом інтереси. Представник апелянта вважає, що державним виконавцем порушено вимоги положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення у встановлені законом строки постанови про відкриття виконавчого провадження і це позбавило  ОСОБА_1 можливості на виконання її обов`язку для вчинення відповідних дій з моменту відкриття виконавчого провадження, оскільки, вона не знала про відкриття виконавчого провадження.
Просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу (а.с.2-6, том 2).
Відзив на апеляційну скаргу відповідачами не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явилися скаржник ОСОБА_1 та її представник, заінтересована особа ОСОБА_3 , про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином у спосіб направлення судової повістки рекомендованою поштовою кореспонденцією.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.
Вислухавши пояснення представника Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Кузика І.І., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що дії державним виконавцем вчинені у відповідності з його повноваженнями, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження», права чи свободи заявника не порушено, постанова про відкриття виконавчого провадження відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з такого.
Відповідно до ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст. 451 Цивільного процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення ( поновити порушене право заявника)
Частиною 1ст.449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.
Судом встановлено, що на виконанні в Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавчий лист  № 344/2655/17, виданий 23.06.2020 року Івано-Франківським міським судом про  зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні виділеною їй кімнатою та підсобними приміщеннями.   
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04.12.2019 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 17.02.2020 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування квартирою,  зобов`язання не чинити перешкод у користуванні виділеною кімнатою та підсобними приміщеннями квартири, стягнення судових витрат, позов задоволено. Встановлено такий порядок користування житловими приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1 :  позивачу ОСОБА_3 разом з дочкою ОСОБА_5 залишено у користуванні житлову кімнату 2 площею 18,1 кв.м., відповідачу ОСОБА_1 залишено в користуванні житлову кімнату 1 площею 14,1 кв.м. Приміщення загального користування - коридор, вбиральню, кухню, ванну кімнату залишено у спільному користуванні. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні виділеною їй кімнатою та приміщеннями загального користування (а.с.92-93, 135-137, том 1). 
22.06.2020 року ОСОБА_3 звернулася із заявою про видачу виконавчого листа (а.с.172, том 1).
На виконання даного рішення суду Івано-Франківським міським судом видано виконавчий лист № 344/2655/17 про  зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні виділеною їй кімнатою та приміщеннями загального користуванняі, який  направлений на виконання  до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області.
18.08.2020 року  державним виконавцем  винесені постанови про відкриття виконавчого провадження  № 62839362 та про стягнення виконавчого збору( а.с.179,199, 180,200 том 1) та складено цією ж датою супровідний лист щодо направлення копій  постанов боржнику ОСОБА_1 для виконання  та до відома (щодо постанови про відкриття виконавчого провадження) за номером вихідної кореспонденції 102816  (а.с.178, 198, том 1) .
Суду представлено поштовий конверт із штемпелем УКРПОШТИ від 26.08.2020 року та штампом держаної виконавчої служби із зазначенням адресата ОСОБА_1   (а.с.181, том 1).
Заявник вказує, що у конверті не містилося постанови про відкриття виконавчого провадження.
Вирішуючи цей спір, слід виходити з такого.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
В силу ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п. 9 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду, тому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.
Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії державного виконавця Керніцького А.В. були вчинені у відповідності із своїми повноваженнями, передбаченими Законом України «Про виконавче провадження» і права чи свободи заявника  не було порушено, постанова про відкриття виконавчого провадження № 62839362 від 18.08.2020 року винесена державним виконавцем відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Хоча суду не представлено доказів про направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією, однак ця обставина не впливає на законність самої постанови і не може бути підставою для її скасування.
Колегія суддів вважає, що доводи апелянта не заслуговують на увагу і підстав для скасування правильної по суті ухвали суду немає.
Посилання апелянта на те, що державний виконавець не пересвідчився в отриманні боржником постанови про відкриття виконавчого провадження також не можуть бути підставою для скасування такої постанови та не свідчать про протиправність дій державного виконавця.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Іванов проти України» (остаточне від 15 січня 2010 року) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, правильна по суті, тому підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
                                                   п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Бандури Володимира Олексійовича залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 грудня  2020 року  - без зміни. 
Постанова набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                                                              І.О. Максюта
                                                                                                                         Л.В. Василишин
                                                                                                                         М.Д. Горейко  
Повний текст постанови складено 30 березня 2021 року.