Номер провадження: 22-ц/813/1604/21 
Номер справи місцевого суду: 1522/6783/12
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: 

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Дрішлюка А.І.,
Громіка Р.Д., 

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 , 

переглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Племениченка Геннадія Вячеславовича, що діє в інтересах КС «Перше кредитне товариство» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року за заявою представника заявника КС «Перше кредитне товариство» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором про залучення внеску члена кредитної спілки, -
 
В С Т А Н О В И В:
21 березня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КС «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором про залучення внеску члена кредитної спілки.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 суму внеску та відсотки по ньому за депозитним договором №ЛВ-1/0120/09/1551 від 21 вересня 2009 року та договору №ЛВ-20/0041/08/986 від 19 вересня 2008 року, з урахуванням додаткового договору №1 від 21 липня 2009 року в розмірі 9 507,57 грн.. Стягнуто з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 95 грн., 07 коп.. 
21 червня 2019 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист по виконанню вищевказаного рішення суду.
На підставі вказаного виконавчого листа 29 листопада 2017 року постановою Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Виговським Ю.Д. відкрито виконавче провадження №54978009.
До суду надійшла заява КС «Перше кредитне товариство» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки 31 травня 2011 року Господарським судом Одеської області було порушено провадження по справі №7/17-2087-2011 про банкрутство Кредитної спілки «Перше кредитне товариство».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року припинено провадження у справі про банкрутство, у зв`язку із затвердженням мирової угоди.
Пунктом 8 вказаної ухвали Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року передбачено, що «вимоги конкурсних кредиторів відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі- не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає».
Як вбачається з тексту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року грошові вимоги ОСОБА_1 до КС «ПКТ» виникли на підставі договору про залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 21 вересня 2009 року. Відповідно до редакції ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції, яка діяла на час порушення справи про банкрутство КС «ПКТ» та яка підлягала застосуванню до усіх правовідносин щодо банкрутства КС «ПКТ», протягом всього часу розгляду справи Господарським судом Одеської областю, вбачається, що вимоги осіб до КС « ПКТ», а саме до 31 травня 2011 року (конкурсні кредитори) та не заявлені до 13 серпня 2011 року (тридцять днів від опублікування в газеті «Урядовий кур`єр») є погашеними, тому, на думку заявника виконавчий лист, який був виданий на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року, є таким, шо не підлягає виконанню.
Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі КС «Перше кредитне товариство» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити вимоги заяви у повному обсязі, посилаючись на порушення норм права. 
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Сторони сповіщені належним чином, при цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.
Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що між ОСОБА_1 та КС «Перше кредитне товариство» було укладено:
-договір №ЛВ-1/0120/09/1551 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 21 вересня 2009 року, дата повернення внеску - 21 жовтня 2010 року;
-договір №ЛВ-20/0041/09/986 про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок від 21 вересня 2009 року, дата повернення внеску - 19 вересня 2009 року.
Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2012 року з КС «Перше кредитне товариство» на користь ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти в розмірі 9507,57 грн..
Зазначене судове рішення набрало законної сили та на його підставі стягувачу видано виконавчий лист, який було звернуто до примусового виконання, так 29 листопада 2017 року постановою Державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Виговським Ю.Д. відкрито виконавче провадження №54978009.
Проте, ухвалою Господарського суду Одеської області від 31 травня 2011 року порушено провадження у справі №7/17-2087-2011 про визнання КС«ПКТ» банкрутом та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року затверджено мирову угоду між комітетом кредиторів КС«ПКТ» та боржником в особі арбітражного керуючого у справі № 7/17-2087-2011 за заявою кредитора ОСОБА_2 , до боржника - КС«ПКТ», про визнання банкрутом, та припинено провадження у справі про банкрутство КС«ПКТ».
Зазначена ухвала є чинною дотепер.
Пунктом 8 вказаної ухвали від 05 квітня 2016 року передбачено, що «вимоги конкурсних кредиторів відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі-Закон №2343-XII від 14 травня 1992 року), що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає».
Відповідно до Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС«ПКТ») конкурсні кредитори – кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі до банкрутство, а поточні кредитори-кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство.
Апеляційним судом встановлено, що до Господарського суду Одеської області стягувач ОСОБА_1 не заявляв вимоги про визнання його конкурсним кредитором.
Як зазначалось вище, дата повернення внесків виникла у  ОСОБА_1  -19 вересня 2009 року та 21 жовтня 2010 року відповідно, отже, право вимоги кредитора  до боржника виникло до порушення ухвалою Господарського суду Одеської області від 31 травня 2011 року провадження у справі про банкрутство КС«ПКТ».
Згідно із абз. 25 ч. 1 ст. 1 Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС«ПКТ») погашені вимоги кредиторів – задоволені вимоги кредитора, вимоги, щодо яких досягнуто згоди про припинення, у тому числі заміну зобов`язання або припинення зобов`язання іншим чином, а також інші вимоги, які відповідно до цього Закону вважаються погашеними.
Відповідно до ч. 5 ст. 1 ст. 31 Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС«ПКТ») вимоги, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, не розглядаються та вважаються погашеними.
Згідно із ч. 15 ст. 11 Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС«ПКТ») після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі всі кредитори незалежно від настання строку виконання зобов`язань мають право подавати заяви з грошовими вимогами до боржника згідно зі ст. 14 цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС«ПКТ») конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.
Згідно із ч. 2 ст. 14 Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС«ПКТ») вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.
Оголошення про порушення провадження по справі про банкрутство КС«ПКТ» було опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 12 липня 2011 року №124, про що зазначено в ухвалі Господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року.
Таким чином, відповідно до Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС «ПКТ») та який підлягав застосуванню до усіх правовідносин щодо банкрутства КС «ПКТ» протягом всього часу розгляду справи №7/17-2008-2011 – вимоги осіб до КС «ПКТ», які виникли до дати порушення справи про банкрутство КС «ПКТ», а саме – до 31 травня 2011 року (конкурсні кредитори), та не заявлені до 13 серпня 2011 року (тридцять днів від дня опублікування в газеті «Урядовий кур`єр») є погашеними.
Щодо застосування положень ст. 14 Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року в редакції чинній на час порушення справи про банкрутство КС«ПКТ» колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції Закону, яка набула чинності 19 січня 2013 року) положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.
Провадження у справі про банкрутство КС«ПКТ» було порушено ухвалою господарського суду Одеської області від 31 травня 2011 року, тобто до набрання чинності Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року в редакції, яка набрала чинності 19 січня 2013 року.
Отже, за прямими приписами п. 11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції Закону, яка набула чинності 19 січня 2013 року) до правовідносин КС«ПКТ» та його кредиторами підлягають застосуванню саме норми Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року без врахування редакції вказаного закону, запровадженої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань» №5405-VI від 02 жовтня 2012 року.
Саме тому в ухвалі господарського суду Одеської області від 05 квітня 2016 року у справі №7/17-2087-2011 було зроблено посилання на редакцію Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року без врахування редакції, яка набула чинності 19 січня 2013 року.
Це посилання господарського суду було зроблено у повній відповідності з законодавством України, вказана ухвала набрала законної сили, є чинною.
Саме таке трактування п.11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року ( в редакції Закону, яка набула чинності 19 січня 2013 року) наведене й в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 23 січня 2017 року №01-06/131/17 «Про доповнення Інформаційного листа ВГСУ від 15.03.2011 №01-06/249 «Про постанови ВСУ, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів» відповідно до п.11 розділу X «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року (в редакції Закону, яка набула чинності 19 січня 2013 року), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.
Так у частині 2 ст.14 Закону №2343-XII від 14 травня 1992 року ( в редакції, яка діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов`язань» №5405-VI від 02 жовтня 2012 року та відповідно підлягала застосуванню до правовідносин щодо банкрутства КС«ПКТ») було встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними.
Саме це й було зазначено Господарським судом Одеської області в п.8 ухвали від 05 квітня 2016 року, про що зазначено вище.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що грошові вимоги ОСОБА_1 до КС «КПС» виникли до порушення справи про банкрутство КС «ПКТ» (31 травня 2011 року) та не були заявлені до 13 серпня 2011 року (тридцять днів з дня опублікування в газеті «Урядовий кур`єр»), а отже, є погашеними і стягнення коштів за такими вимогами є протиправними.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного апеляційний суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення заяви КС «ПКТ», у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу кредитної спілки «Перше кредитне товариство» задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року скасувати.
Заяву кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню відносно стягувача ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати такими, що не підлягає виконанню виконавчий лист Приморського районного суду м. Одеси №2/1522/6783/12 від 21 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство» про стягнення заборгованості за договором про залучення внеску члена кредитної спілки. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено: 02 березня 2021 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький 

А.І.Дрішлюк

Р.Д.Громік