ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2021 року                                                                                  Справа №  904/330/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),
                       суддів Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.   

секретар судового засідання Грачов А.С.

представники сторін:
від позивача за первісним позовом: Боголіп Ю.В., довіреність №1976  від 23.10.2020,  представник;
від відповідача за первісним позовом, відділу ДВС: представники не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця у справі №904/330/19 (суддя  Соловйова А.Є., повна ухвала складена 16.03.2020)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт", м. Дніпро 
про стягнення пені в розмірі 360 614,34 грн та зобов`язати вчинити дії

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт",  м. Дніпро 
до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро
про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 788 000,00 грн та пені в сумі 492 465,00 грн   

В С Т А Н О В  И В:

Короткий зміст скарги та ухвали суду.
05.12.2019 Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області зі скаргою б/н від 05.12.2019 на дії та бездіяльність державного виконавця, в якій просило суд:
- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. в частині винесення постанови у виконавчому провадженні №60723050 про відкриття виконавчого провадження від 27.11.2019 та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження;
- визнати неправомірними дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Коваленко У.Ю. в частині винесення постанови у виконавчому провадженні №60723050 про арешт коштів боржника від 27.11.2019 та скасувати постанову про арешт коштів боржника.
Скарга обґрунтована тим, що зазначені постанови прийняті державним виконавцем із порушенням норм Закону України “Про визнання таким, що втратив чинність Закону України “Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації” (надалі Закон), оскільки зазначеним нормативно-правовим актом (п. 3 Прикінцевих та перехідних положень) встановлена заборона вчиняти виконавчі дії щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України “Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Під час розгляду скарги в суді першої інстанції державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області          Коваленко У.Ю. проти задоволення скарги заперечила. Позиція державного виконавця ґрунтується на тому, що трактування скаржником норми Закону як заборони стягнення грошових коштів, що були передані в заставу за кредитними договорами, та товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, є помилковим, що підтверджується сталою позицією судів у справах №№ 904/4940/19, 904/4059/19, 904/4765/19. Крім того, наказ №904/330/19 від 23.10.2019 фактично виконаний у повному обсязі та виконавче провадження закінчено.
ТОВ "Укренергостандарт" також заперечувало проти задоволення поданої скарги, посилаючись на обов`язковість виконання судового рішення, що набрало законної сили.
Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 у справі №904/330/19 (суддя Соловйова А.Є.) у задоволенні скарги Акціонерного товариства     “Українська залізниця” б/н від 05.12.2019 на дії та бездіяльність державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що доводи скаржника про обмеження, встановлені приписами 3 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, є помилковими, у державного виконавця були відсутні підстави для повернення стягувачу без прийняття до виконання наказу господарського суду по цій справі, а постанова про відкриття виконавчого провадження винесена в повній відповідності до Закону України “Про виконавче провадження”.

Доводи апеляційної скарги та позиція учасників справи.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач за первісним позовом, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, винесення її з порушенням норм матеріального права, просив ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
- помилковим є висновок суду про те, що виняток з правила, який дозволяє проводити виконавчі дії відповідно до п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону, стосується тільки тих грошових коштів і товарів, які були передані в заставу за кредитними договорами, а не будь-яких грошових коштів підприємств, які були зазначені у переліку згідно Закону України “Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”;
- предметом стягнення за наказом від 23.10.2019 по справі №904/330/19 є грошові кошти, а не грошові кошти і товари, що були передані в заставу за кредитними договорами, тому діяла пряма заборона Закону щодо стягнення всіх грошових коштів з боржника;
- державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України “Про виконавче провадження”, а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій;
- державним виконавцем порушені п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону та п.9 ч.1 ст. 37 Закону №1404-VIII, оскільки виконавчий документ мав бути повернутий стягувачеві.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 01.04.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.04.2020 зазначеною колегією суддів відкрите апеляційне провадження.
Зазначено, що у зв`язку з  встановленням тимчасово на період з 18 березня на період дії карантинних заходів на території України особливого режиму роботи Центрального апеляційного господарського суду на виконання Постанови Кабінету міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", враховуючи  Рекомендації Ради суддів України викладені у листі №9рс-186/20 від 16 березня 2020 року, на виконання  рішення зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 1 від 17.03.2020 та №3 від 31.03.2020 року, судове засідання для розгляду справи №904/330/19 буде призначено додатково ухвалою суду, яку буде направлено на адресу сторін.

З урахуванням необхідності забезпечення права осіб на доступ до правосуддя, передбаченого      Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), та з метою забезпечення стабільного здійснення судочинства, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.05.2020 розгляд справи №904/330/19 призначений у судовому засіданні на 15.06.2020 – 14.00 год.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.06.2020  було задоволено клопотання апелянта та зупинено провадження по розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця у справі №904/330/19 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №904/3535/19.
У зв`язку з усуненням обставин, що були підставою для зупинення провадження у справі (ухвалою об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2020 справа №904/3535/19 була повернена відповідній колегії Верховного Суду) апеляційний суд поновив провадження у справі та призначив її розгляд на 04.11.2020, про що постановив ухвалу від 05.10.2019. 
У зв`язку з відпусткою судді Орєшкіної Е.В. у справі здійснено повторний автоматизований розподіл, за наслідками якого для розгляду справи визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів      Подобєда І.М., Кузнецової І.Л., та ухвалою від 04.11.2020 означена колегія прийняла справу до свого провадження.
Від позивача за первісним позовом 30.10.2020 до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/12809/19, в якій наявний аналогічний спір.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2020 провадження у справі зупинено до розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця у справі №904/330/19 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/12809/19.

20.11.2020 Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду було прийнято постанову у справі №910/12809/19 та провадження у справі №904/330/19 поновлено ухвалою суду від 14.01.2021. Розгляд справи у судовому засіданні призначений на 03.02.2021 на 10.10 год.

У судовому засіданні 03.02.2021 повноважний представник апелянта апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити. 

Відповідач (Позивач за зустрічним позовом) та відділ ДВС участь повноважних представників у судове засідання 03.02.2021 не забезпечили, про час та місце розгляду справи у зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції у суді були повідомлені телефонограмами, інформація про дату розгляду апеляційної скарги також була розміщена на сайті суду Судова влада України.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, а також те, що явка повноважних представників сторін обов`язковою у судове засідання судом не визнавалась, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у цьому судовому засіданні без участі повноважних представників Відповідача (Позивача за зустрічним позовом) та відділу ДВС.

При цьому, судом врахована позиція органу ДВС, викладена у відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до суду 23.04.2020. У поданому відзиві орган ДВС проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. Зазначив, що зміст відповідного положення Закону №145-ІХ слід розуміти як такий, яким забороняється вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності Закону №№145-ІХ були включені до переліків, затверджених Законом України «Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», за винятком стягнення грошових коштів та стягнення товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.

Від відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За результатами розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Обставини справи, встановлені судом, та застосоване законодавство.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення повноважного представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини  рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009).

Пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого    статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі "Горнсбі проти Греції").

Відповідно до ст. 1291  Конституції України  суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження", ст. 1 якого встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст. 13   Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.05.2019 первісний позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" про стягнення пені в сумі 360 614,34 грн та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" виконати роботи в повному обсязі в строк та на умовах згідно з договором №ПР/Ш-18549/НЮ від 20.06.2018, а саме: завершити будівництво волоконно-оптичної лінії зв`язку на дільницях Пологи Магедове, Обща - Оріхівська та кабельної лінії зв`язку на дільниці від ст. Лежине до роз`їзду 327 км. В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 921,00 грн - судового збору.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі  788 000,00 грн та пені в сумі 492 465,00 грн задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренергостандарт"  788 000,00 грн - безпідставно набутих коштів; 492465,00 грн - пені; 19 206,98 грн - судового збору.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 09.10.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 05.02.2020, рішення суду першої інстанції змінено частково, в частині стягненої за зустрічним позовом пені. Зустрічний позов задоволено частково. Викладено абзаци п`ятий та шостий в іншій редакції. Стягнуто з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом грошові кошти 788 000,00 грн, 482 434,94 грн пені. В решті позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На виконання цієї постанови Господарським судом Дніпропетровської області було видано наказ від 23.10.2019.

27.11.2019 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції  (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. при примусовому виконанні наказу у справі №904/330/19, виданого Господарським судом Дніпропетровської області 23.10.2019, про стягнення з АТ “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця”  на користь ТОВ “Укренергостандарт” грошових коштів в сумі 788000,00 грн, 482 434,94 грн пені, витрат по сплаті судового збору за розгляд зустрічної позовної заяви 19014,91 грн винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №60723050. В той же день цим державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках АТ “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” в банківських установах та винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суму боргу, тобто 128944,99 грн.
06.12.2019 державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Коваленко У.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП№60723050 з примусового виконання вищезазначеного судового рішення у зв`язку із фактичним виконанням рішення у повному обсязі за рахунок грошових коштів, які були арештовані на рахунках боржника.
АТ “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Придніпровська залізниця” (відповідач, скаржник) вважає, що вищенаведені виконавчі дії суперечать вимогам п.3 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ “Про визнання таким, що втратив чинність Закону України “Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, якими встановлено заборону вчиняти виконавчі дії відповідно до Закону України “Про виконавче провадження” щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України “Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації”, протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Скаржник стверджує, що зазначеним нормативно-правовим актом чітко встановлена заборона вчиняти виконавчі дії, в тому числі, і щодо виконання рішень судів, якими встановлено стягнення грошових коштів із боржників.
До Закону України “Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації” станом на 20.10.2019 включено відомості щодо боржника: Орган управління: Кабінет Міністрів України, 400758150 Акціонерне товариство “Українська залізниця”, 03680, м. Київ, вул. Тверська,5. Тому, на думку скаржника, державний виконавець повинен був винести постанову про повернення наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2019 по справі №904/330/19 стягувачу на підставі п.9, ч.1.ст. 37 ЗУ “Про виконавче провадження”.

20 жовтня 2019 року набрав чинності Закон України "Про визнання таким, що втратив чинність, Закону України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" (далі - Закон №145-ІХ ).
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №145-ІХ заборонено вчиняти виконавчі дії щодо об`єктів права державної власності, які на день набрання чинності цим Законом були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом, крім стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Cистемний аналіз змісту даної норми разом з іншими заборонами та мораторіями на звернення стягнення на майно боржників - державних підприємств, встановленими на момент прийняття Закону №145-ІХ, свідчить про їх спрямування на необхідність збереження об`єктів права державної власності, які були включені до переліків, затверджених Законом України "Про перелік об`єктів права державної власності, що не підлягають приватизації", у зв`язку з їх стратегічним значенням для української економіки та національної безпеки з метою запобігти безконтрольному відчуженню майна, що складає єдиний майновий комплекс, у тому числі через застосування позаприватизаційних процедур.
Винятком із зазначеної заборони є стягнення грошових коштів і товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами.
Тобто, вказаною нормою Закону №145-ІХ з усього складу майна підприємства, призначеного для його діяльності, яким також є нерухоме майно (будівлі, споруди, земельні ділянки тощо), передбачено можливість звернення стягнення лише на конкретні види майна цього підприємства, зокрема, грошові кошти, що узгоджується з положеннями чинного законодавства України, а також відповідає меті та суті Закону №145-ІХ.
Даний правовий висновок викладений об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/12809/19, в якій Верховний Суд не знайшов підстав для відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №904/5697/18, оскільки у цій справі суди попередніх інстанцій правильно застосували приписи пункту 3 Розділу III Прикінцевих та перехідних положень Закону №145-ІХ та дійшли вірного висновку стосовно можливості стягнення грошових коштів з підприємства, що включене до затвердженого цим Законом Переліку, зокрема Акціонерного товариства "Українська залізниця". 

Також, Верховним Судом зазначено, що помилковим є посилання скаржника на те, що передбачена пунктом 3 Розділу III Прикінцевих та перехідних положень Закону №145-ІХ можливість проводити виконавчі дії стосується лише стягнення тих грошових коштів і товарів, які були передані у заставу за кредитними договорами, оскільки положення щодо заборони вчинення виконавчих дій, передбаченої пунктом 3 розділу ІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №145-ІХ слід застосовувати таким чином, що така заборона не поширюється на стягнення грошових коштів боржників у будь-яких правовідносинах, а також окремо на стягнення товарів, що були передані в заставу за кредитними договорами, які були ними укладені.
Викладеним спростовуються заперечення апеляційної скарги.
Судом не встановлено підстав для повернення виконавчого документу, передбачених Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, а тому з огляду на наведені правові норми суд першої інстанції дійшов правомірного  висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження діяв у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч.1 ст. 340 ГПК України) та розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються (ч.1 ст. 342 ГПК України).

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 343 ГПК України).
У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин. 

Підстави для задоволення скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 у справі №904/330/19, яка прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відсутні. Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати за розгляд апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282-284, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця у справі №904/330/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2020 за результатами розгляду скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на дії та бездіяльність державного виконавця у справі №904/330/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта – Акціонерне товариство "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з часу складання повної постанови у випадках, передбачених  ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 09.02.2021.

Головуючий суддя                                                               Л.П. Широбокова

Суддя                                                                                       І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                       І.М. Подобєд