ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" січня 2021 р.                                         Справа№ 910/179/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Чорногуза М.Г.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
 секретар судового засідання: Михайленко С.О.
від позивача: адвокат Литовченко Ю.П., на підставі довіреності № б/н від 20.12.2019
від відповідача: адвокат Лукомський П.В., на підставі ордеру серії АІ № 1061604 від 12.01.2021
розглянувши матеріали апеляційної скарги Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія"
на рішення Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року (повний текст складено 22.10.2020 р.)
у справі № 910/179/20 (суддя Чинчин О.В.)
за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Червонозоряний 4-Г" 
до Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" 
про стягнення заборгованості у розмірі 297 516,77 грн., -
в с т а н о в и в :
1.          Короткий зміст позовних вимог:
1.1.          Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Червонозоряний 4-Г" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення заборгованості у розмірі 297 516,77 грн. (а.с.1-5).
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач, як власник нежитлових приміщень № 195, 198-201, 208-210, 215-217, 219-246, 249-273 загальною площею 5320,4 кв.м. у будинку 4-Г на проспекті В. Лобановського у м. Києві, зобов`язаний сплачувати внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку, в тому числі до цільових фондів об`єднання, які були встановлені рішеннями загальних зборів ОСББ, що у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 297516,77 грн. заборгованості зі сплати внесків на утримання і ремонт приміщень за період з 01.05.2019 р. по 31.12.2019 р., розмір яких встановлений на загальних зборах співвласників ОСББ "Червонозоряний, 4-Г" 20.02.2019 р. та становить 6,99 грн. за 1 кв.м.

2.          Короткий зміст рішення суду першої інстанції:
2.1.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.10.2020 у справі № 910/179/20 у позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Червонозоряний 4-Г" задоволено (а.с. 136-151).

3.          Короткий зміст вимог апеляційної скарги:
3.1.          ЗАТ "Українська будівельна компанія" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовну відмовити.

4.          Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:
4.1.          У апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що належні скаржнику приміщення знаходяться у нежитловій частині будинку, яка повністю відокремлена з інженерної точки зору від житлової частини будинку. Житлова та нежитлова частини будинку не суміщені та мають роздільні інженерні мережі, не мають спільного входу та, фактично, мають різну придомову територію. Прибудинкова територія відсутня.
4.2.          Також відповідач зазначає, що належні йому нежитлові приміщення не мають спільного освітлення, спільних інженерних мереж з водопостачання та з опалення ліфти не обслуговують приміщення Відповідача, відповідні магістральні мережі, трубопроводи та інженерне обладнання, яке забезпечує потенційно можливу експлуатацію нежитлових приміщень, не перебувають на обслуговуванні Позивача, а тому й не може ним використовуватися. Відтак і послуги щодо нежитлових приміщень надаватися не можуть.
4.3.          Відповідач вказує, що нежитлові приміщення Відповідача весь цей проміжок часу закриті, ізольовані, не експлуатуються і ніколи не експлуатувалися, без ремонту і оздоблення, перебувають у законсервованому стані, доступу і проходу до них сторонні особи, зокрема й представники чи працівники Позивача не мали і не мають, що на переконання відповідача виключає можливість утримання позивачем вказаних приміщень.

5.          Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
5.1.          Позивач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що про те, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

6.          Розподіл справи:
6.1.          17.11.2020 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали судової справи № 910/179/20 разом з матеріалами апеляційної скарги ЗАТ "Українська будівельна компанія" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Мальченко А.О.
6.2.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/179/20 та повідомлено учасників справи про те, що судове засідання відбудеться 08.12.2020 р.

7.          Інші процесуальні дії у справі:
7.1.          07.12.2020 р. від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №910/3232/20 про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Червонозоряний, 4-Г" від 20.02.2019 р., оформлених протоколом №19-01 та рішення загальних зборів від 28.05.2020 оформлених протоколом №04-19. На переконання відповідача, у справі №910/18428/20 оскаржується рішення загальних зборів, яке стало підставою для розрахунку пред`явленої в межах розгляду даної справи суми заборгованості. До клопотання додано ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.11.2020 р. у справі №910/18428/20.
7.2.          11.01.2021 р. від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі №910/19030/20 про визнання недійсним рішення установчих зборів ОСББ "Червонозоряний, 4-Г" від 03.07.2013 р. та скасування державної реєстрації. На переконання відповідача, у справі №910/19030/20 оскаржується рішення установчих зборів позивача, а відповідно і законність його створення та діяльності. До клопотання додано ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 р. у справі №910/19030/20.
7.3.          У судовому засіданні 12.01.2021 р. представник відповідача підтримав клопотання про зупинення провадження та просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 12.01.2021 р. проти задоволення клопотань про зупинення провадження заперечував.
Розглянувши клопотання про зупинення провадження колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти відсутність у господарського суду можливості самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.
Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.
Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Крім цього, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.
Аналогічна позиція викладена, у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 та від 29.04.2020 у справі № 903/611/19.
Слід зазначити, що сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі.
Разом з тим, всупереч наведених вимог законодавства, відповідач заявляючи клопотання про зупинення провадження у справі не навів мотивів, які свідчать про об`єктивну неможливість розгляду даної справи, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів, які дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, незалежно від розгляду позовів у провадженні інших судів.
При цьому, колегія суддів зазначає, що станом на момент прийняття оскаржуваного рішення проваджень у справах №910/19030/20 та №910/18428/20 не існувало, а рішення загальних зборів позивача від 20.02.2019 р., оформлених протоколом №19-01 та від 28.05.2020 протокол №04-19, а також установчих зборів від 03.07.2013 р., на момент апеляційного оскарження, - не існувало.
7.4.          У судовому засіданні 12.01.2021 р. представником відповідача проголошено клопотання про долучення доказів, у зв`язку з чим у судовому засіданні оголошено перерву з метою надання відповідачу можливості подання такого клопотання через канцелярію суду.
Після перерви колегією суддів встановлено, що відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про долучення доказів та клопотання про витребування доказів.
У клопотанні про долучення доказів відповідач просить поновити пропущений процесуальний строк на подання доказу та долучити до матеріалів справи копію Наказу Міністерства юстиції України №4014/5 від 18.11.2020 р. з висновком колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії, або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 20.10.2020 р. (яким скасовано державну реєстрацію змін до Статуту позивача). Неможливість вчасного подання такого доказу відповідач обґрунтовує тим, що зазначений наказ прийнято 18.11.2020, тобто після прийняття оскаржуваного рішення суду. На переконання відповідача цей доказ впливає на повноваження органів управління позивача, крім того, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні посилається на Статут, редакцію якого скасовано. Про існування вказаного доказу відповідачу стало відомо з офіційного сайту Міністерства юстиції.
Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про те, що вказані докази підлягають долученню до матеріалів проте прийняттю до розгляду не підлягають з огляду на те, що доказ, який відповідач просить долучити до матеріалів справи на моменту прийняття оскаржуваного рішення, - не існувало.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 № 908/1908/19 викладено правову позицію, відповідно до якої: "така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку  статті 269 ГПК України  незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.  Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №    913/632/17 та від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15."
Також колегія суддів встановила, що відповідачем подано клопотання про витребування доказів, у якому викладено прохання поновити пропущений строк на подання цього клопотання та витребувану позивача діючу редакцію Статуту та повний текст рішення, яким його було затверджено. Клопотання мотивовано з посиланням на скасування редакції Статуту позивача наказом від 18.11.2020 р.
У судовому засіданні 12.01.2021 р. представник відповідача підтримав клопотання про витребування доказів та просив його задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні 12.01.2021 р. проти задоволення клопотання про витребування доказів заперечував.
Розглянувши клопотання  про  витребування доказів колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.
У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4    ст. 81 ГПК України    учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій    статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї, У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин,  які мають значення для вирішення справи  (ч. 1    ст. 73 ГПК України).
За змістом    ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини,  які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У відповідності до ч. 1    ст. 74 ГПК України,  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Вказане свідчить про те, що саме на учасників справи покладено обов`язок з доведення покладений в основу вимог та заперечень обставин.
Враховуючи те, що відповідачем, факту існування заборгованості саме у заявленому позивачем розмірі - не заперечується та те, що у матеріалах справи наявні достатні для встановлення дійсних обставин справи докази, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про витребування доказів. 
7.5.          Також у судовому засіданні 12.01.2021 р. представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
7.6.          Представник позивача у судовому засіданні 12.01.2021 р. надав пояснення, у яких заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
8.          Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:
8.1.          Згідно з пунктом 1 розділу І Статуту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Червонозоряний 4-Г", затвердженого рішенням позачергових загальних зборів Об`єднання, оформленого протоколом №2-19 від 30.05.2019 р., ОСББ "Червонозоряний 4-Г" створено власниками квартир та нежитлових приміщень (далі - співвласники) у цьому багатоквартирному будинку № 4-Г по проспекту Валерія Лобановського, в місті Києві (далі - "Будинок"), відповідно до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". ОСББ " Червонозоряний 4-Г " зареєстровано 29.07.2013 р. за номером запису: 10731020000024880, ідентифікаційний код: 38855291 (а.с.12-30)
8.2.          Згідно з п.2.1 розділу ІІ Статуту метою створення Об`єднання є: створення умов для співвласників Об`єднання для ефективного використання їхнього власного майна та утримання у належному стані спільного майна; сприяння в своєчасному отриманню житлово-комунальних послуг від виконавців цих послуг, що відповідають умовам договорів та вимогам законодавства України за якісними та кількісними показниками, нормативами, стандартами і створюють належні умови проживання та перебування осіб у житлових та нежитлових приміщеннях цілісного багатоквартирного будинку Об`єднання (Будинку) та на прибудинковій території; забезпечення акумулювання коштів на проведення аварійних та ремонтних робіт, для ліквідації пошкоджень неподільного майна, що перебуває у спільній власності Об`єднання у порядку визначеному цим Статутом; забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх розрахунків з виконавцями, які надають житлово-комунальні послуги, відповідно до укладених договорів.
8.3.          ЗАТ "Українська будівельна компанія" є власником нежитлових приміщень №№195, 198-201, 208-210, 215-217, 219-246, 249-273, загальною площею 5320,4 кв.м. за адресою: м. Київ, пр. Лобановського, 4-Г, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 32-83).
8.4.          23.12.2019 р. Позивач надіслав на адресу Відповідача вимогу №34 про сплату заборгованості у розмірі 260 327,20 грн. зі сплати внесків і платежів на утримання багатоквартирного будинку, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 23.12.2019 р. (а.с. 88-89).
8.5.          Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку "Червонозоряний 4-Г", оформленого протоколом №19-01 від 20.02.2019 р., прийнято рішення про самостійне управління будинком з 01.05.2019 р., розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території для всіх членів ОСББ становить 06,99 грн. за 1 кв.м. (а.с.10-11)
8.6.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.08.2020 р. у справі №910/3132/20 (яке набрало законної сили) відмовлено у задоволенні позовних вимог ЗАТ "Українська будівельна компанія" про визнання недійсним рішення загальних зборів ОСББ "Червонозоряний 4-Г" від 20.02.2019, оформленого протоколом №19-01  у частині встановлення розміру внесків на утримання будинків та прибудинкових територій. У вказаному рішенні зазначено, що рішення загальних зборів ОСББ "Червонозоряний 4-Г" від 20.02.2019 не встановлювався розмір внесків на утримання будинку та прибудинкової території, а приймалося рішення щодо залишення вже встановленого тарифу в розмірі 6,99 грн. за 1 кв.м. При цьому, позивачем не заявлялися позовні вимоги щодо визнання недійсним попереднього рішення про безпосереднє затвердження такого тарифу та відомості щодо такого рішення позивачем та відповідачем до матеріалів справи не надавалися. При цьому, рішення загальних зборів відповідача від 20.02.2019 щодо залишення розміру внесків у сумі 6,99 грн. за 1 кв.м. за утримання будинку та прибудинкової території є таким, що прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

9.          Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
9.1.          ЗАТ "Українська будівельна компанія" є власником нежитлових приміщень №№195, 198-201, 208-210, 215-217, 219-246, 249-273, загальною площею 5320,4 кв.м. за адресою: м. Київ, пр. Лобановського, 4-Г, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 32-83).
9.2.          У вимозі №34 від 23.12.2019 р. позивач просив відповідача про сплату заборгованості у розмірі 260327,20 грн. зі сплати внесків і платежів на утримання багатоквартирного будинку (пропорційно до площі належних відповідачу приміщень - 5320,40 кв. м.) за період з 01.05.2019 р. по 31.12.2019 р. (а.с. 88-89).
9.3.          Вказану заборгованість позивачем пред`явлено до стягнення в межах даного судового провадження, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості Відповідача, наданим Позивачем (а.с.6-8).
9.4.          Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем заборгованості зі сплати обов`язкових платежів на утримання будинку і прибудинкової території за період з 01 травня 2019 року по 31 грудня 2019 року у розмірі 297 516,77 грн. 

10.          Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:
10.1.          Відповідач є власником розташованих у будинку по проспекту Лобановського, 4-Г нежитлових приміщень, а відповідно є співвласником вказаного будинку та має приймати участь в оплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території. Разом з тим, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання, як співвласник майна щодо здійснення оплати обов`язкових платежів на утримання будинку і прибудинкової території у повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

11.          Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:
11.1.            Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів того, що належне йому майно знаходяться у нежитловій частині будинку, яка повністю відокремлена з інженерної точки зору від житлової частини будинку, того, що належні йому нежитлові приміщення не мають спільного освітлення, спільних інженерних мереж з водопостачання та з опалення, того, що відповідні магістральні мережі, трубопроводи та інженерне обладнання, яке забезпечує потенційно можливу експлуатацію нежитлових приміщень, не перебувають на обслуговуванні Позивача, того, що житлова та нежитлова частини будинку не суміщені та мають роздільні інженерні мережі, не мають спільного входу, того, що вони мають різну придомову територію, а також доказів того, що у будинку прибудинкова територія відсутня, колегія суддів зазначає, що відповідачем правильних висновків суду першої інстанції не спростовано, того, що послуги щодо нежитлових приміщень надаватися не можуть, - не доведено 
13.1.          Також колегія суддів зазначає, що не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про наявність у відповідача обов`язку приймати участь в оплаті витрат на утримання будинку і прибудинкової території, посилання позивача на те, що належні йому нежитлові приміщення весь цей проміжок часу закриті, ізольовані, не експлуатуються і ніколи не експлуатувалися, без ремонту і оздоблення, перебувають у законсервованому стані, доступу і проходу до них сторонні особи, зокрема й представники чи працівники Позивача не мали і не мають з огляду на те, що в силу положень ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а в силу вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому вказані положення законодавства не ставлять зобов`язання власника з утримання належного йому майна з фактом постійного користування ним.
Крім того, підставою позову у даній справі є саме невиконання Відповідачем як співвласником своїх обов`язків зі сплати ОСББ внесків та платежів у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ, рішення яких відповідно до вимог ст.10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" є обов`язковими для всіх співвласників. 
При цьому, кошти, які Позивач просить стягнути з відповідача - це частина платежів і внесків на утримання самого будинку, прибудинкової території, майбутніх ремонтів і переоснащень спільного майна ОСББ, тому спір у даній справі не пов`язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що спростовує доводи відповідача про необхідність перевірки судом документального підтвердження понесення позивачем витрат з надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17, від 17.07.2018 у справі № 910/6356/16).

12.          Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулась до суду:
12.1.           Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем прав позивача на отримання оплати обов`язкових платежів на утримання будинку і прибудинкової території.

13.          Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:
13.2.           Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначає, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
13.3.           Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст.5 ГПК України).
13.4.          Відповідно до ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.
13.5.          Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 14 ГПК України).
13.6.          Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 74 ГПК України). 
13.7.          Відповідно до ст. 79 ГПК України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
13.8.          За змістом 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
13.9.          Відповідно до ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
13.10.          Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
13.11.          За приписами статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.
13.12.          Частиною 2 статті 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" встановлено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
13.13.          Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
13.14.          Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", серед іншого, внесено зміни до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку". Змінами, про які йдеться, зокрема, є: скасовано поняття членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку (усі співвласники беруть участь в діяльності об`єднання); скасовано поняття кворуму на загальних зборах для прийняття рішень (скільки би співвласників не прийшло - загальні збори є правомочними і голосування проводиться); змінено механізм підрахунку голосів (голоси рахуються не від кворуму, а від загальної кількості голосів співвласників); змінено порядок розподілу голосів (за загальним правилом розподіл голосів здійснюється пропорційно площі, що належить співвласникам); введено письмове опитування.
13.15.          Так, за змістом ст.10 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.
13.16.          За частинами 1-3 статті 12 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.
13.17.          У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (ч.6 ст. 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
13.18.          Відповідно до ст.15 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.
13.19.          Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст. 16 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
13.20.          Згідно зі ст. 17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.
13.21.          Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку").
13.22.          Власність зобов`язує (ч. 4 ст. 319 ЦК України).
13.23.          Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України).
13.24.          Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
13.25.          Згідно зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
13.26.          З аналізу наведених положень Цивільного кодексу України та законів України в їх системному взаємозв`язку колегія суддів зазначає, що кожний власник квартири (нежитлового приміщення) у багатоквартирному будинку є одночасно співвласником спільного майна такого будинку, зокрема, приміщень загального користування та прибудинкової території.
13.27.          Обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства, зокрема, ст. 322 ЦК України та ч. 2 ст. 7 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
13.28.          При цьому, системний аналіз приписів статей 10, 13, 15, 16, 17, 20, 23 ЗУ "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" дозволяє зробити висновок про те, що зазначений закон передбачає комплекс взаємопов`язаних прав та обов`язків власників квартир та об`єднання співвласників, які в кінцевому мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Зокрема, праву об`єднання в особі його загальних зборів, на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів (ст. 10, 16 Закону) кореспондує обов`язок співвласника виконувати рішення статутних органів об`єднання, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі квартири (ст.15, 20 Закону). 
Тобто, обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.
13.29.          Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
13.30.          У постанові Верховного Суду від 02.09.2020 р. у справі №906/884/19 викладено правову позицію відповідно до якої: "прийняті відповідно до статуту рішення загальних зборів об`єднання з питань управління багатоквартирним будинком є обов`язковими для усіх власників квартир (нежитлових приміщень) у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками спільного майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу прямої норми  статті 322 Цивільного кодексу України  та частини 2  статті 7 Закону № 417-VIII.
У зв`язку з чим рішення загальних зборів ОСББ "Житичі", у тому числі про визначення переліку та розміру витрат на управління багатоквартирним будинком, є обов`язковими для Житомирської міської ради, як власника нежитлових приміщень по вул. Небесної Сотні, 15 у м. Житомир, який в силу прямої норми  закону  несе тягар утримання належного йому майна та зобов`язаний виконувати прийняті відповідно до статуту рішення ОСББ. При цьому у разі відмови співвласника сплачувати встановлені внески і платежі об`єднання має право звернутися до суду (частина 6  статті 13 Закону, частина 1 статті 17 № 2866-III)."

14.          Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:
14.1.          Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення в оскаржуваній частині ґрунтується на засадах верховенства права, є законним, - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтоване, - прийняте на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
14.2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі №910/179/20 залишити без змін.
14.3.           Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/179/20 залишити без задоволення.

15.          Розподіл судових витрат:
15.1.           Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Українська будівельна компанія" на рішення Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/179/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2020 року у справі №910/179/20 залишити без змін.
3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Закрите акціонерне товариство "Українська будівельна компанія".
4. Справу №910/179/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Повний текст постанови складено - 14.01.2021 р. 

Головуючий суддя                                                            М.Г. Чорногуз 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова