Ухвала
 
02 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 755/3509/18
провадження № 61-2557ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Коротенка Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Даниленко Тетяна Іванівна, на постанову Київського апеляційного суду      від 20 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті», про відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання договірних зобов`язань,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив відшкодувати моральну шкоду у розмірі 350 000 грн, яку заподіяно внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань.
 
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 11 вересня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті» (далі - ТОВ «Капітал Ріелті») було укладено договір купівлі-продажу майнових прав, предметом якого є майнові права на об`єкт нерухомості, розташовані в об`єкті капітального будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_1 з метою отримання у власність квартири в новозбудованому будинку шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача. 06 червня 2014 року між ним, ТОВ «Капітал Ріелті» та ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» було укладено додаткову угоду, згідно з якою змінено сторону у договорі з ТОВ «Капітал Ріелті» на ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД».                    18 червня 2014 року між ним та ТОВ «Капітал Ріелті ЛТД» укладено додаткову угоду до договору № КР/7/211 купівлі-продажу майнових прав від 11 вересня 2013 року, згідно якої він сплатив вартість квартири у розмірі 434 350 грн, в тому числі з ПДВ 20 % - 72 391,67 грн, що підтверджується довідкою від 16 вересня 2015 року про фінансування майнових прав об`єкта нерухомості за договором № КР/7/311 купівлі-продажу майнових прав від 11 вересня 2013 року. Відповідно до пункту 2.3. договору відповідач зобов`язався ввести будинок в експлуатацію в четвертому кварталі             2015 року, однак порушив умови договору в частині строків здачі об`єкту в експлуатацію, у зв`язку з чим позивач просив позов задовольнити. 
 
Дніпровський районний суд м. Києва рішенням від 24 вересня 2018 року  в задоволенні позову відмовив.
 
Київський апеляційний суд постановою від 20 січня 2021 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 вересня 2018 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. 
 
17 лютого 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Даниленко Т. І., подав засобами поштового звязку касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків десять днів з дня вручення ухвали, а саме - заявнику слід було надати уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), а також надіслати копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, і роз`яснено заявнику про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
 
Згідно з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, за ідентифікаторами поштового відділення 0306306204566 та 0306306204558 заявник отримав вказану ухвалу 11 та 15 березня 2021 року.
 
20 березня 2021 року на виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Даниленко Т. І., подав засобами поштового зв`язку нову редакцію касаційної скарги, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року та передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2021 року (на час подання касаційної скарги) -  2 270 грн.
 
Предметом позову у цій справі є відшкодування моральної шкоди в розмірі            350 000 грн, що станом на 01 січня 2021 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн х 250 =                           567 500 грн). 
 
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не враховано правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, а також, що суд не дослідив зібрані у справі докази, як на підставу касаційного оскарження судового рішення в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких оскаржуване судове рішення підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Зазначення у постанові Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Даниленко Тетяна Іванівна, на постанову Київського апеляційного суду від 20 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті ЛТД», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Капітал Ріелті», про відшкодування моральної шкоди за неналежне виконання договірних зобов`язань.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           В. С. Жданова
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко