УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 688/4817/18
Провадження № 22-ц/4820/57/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 січня 2021 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання – Чебан О.М.,
з участю прокурора,

       розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2019 року, суддя Мазур Н.В., у справі за позовом керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросад-2016», про визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки, 

встановив:

У грудні 2018 року керівник Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-25183-СГ від 23.09.2016 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер 6825584600:07:051:0223), для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що знаходиться за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та витребування у ОСОБА_1 на користь держави в особі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області вищезазначеної земельної ділянки.
Позовна заява мотивована тим, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-25183-СГ від 23.09.2016 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки площею 2 га (кадастровий номер 6825584600:07:051:0223), що знаходиться за межами населених пунктів на території Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та передано йому у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі зазначеного наказу 06.10.2016 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку.
На думку позивача ОСОБА_2 не мав законного права на отримання спірної земельної ділянки, оскільки він вже раніше таким правом скористався і отримав у власність земельну ділянку такого ж виду в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок площею 2 га на території Грушківської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, кадастровий номер 6822455800:05:002:0223.
Однак, на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2016 року ОСОБА_2 відчужив земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 на користь ОСОБА_1 , який в подальшому провів об`єднання набутої ним спірної земельної ділянки з іншими земельними ділянками.
Позивач стверджує, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок порушення вимог закону як ОСОБА_2 , так і посадовими особами ГУ Держгеокадастру, оскільки останні, маючи доступ до відомостей Державного реєстру речових прав та Державного земельного кадастру, не перевірили наданих ОСОБА_2 відомостей щодо не використання ним права на безоплатну приватизацію земельної ділянки даного виду використання у відповідному розмірі, що відповідно до ст. 155 ЗК України є підставою для визнання недійсним наказу, яким затверджено проект землеустрою. 
Також зазначив, що оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння Держави на підставі незаконної приватизації, а тому вона має бути повернута у власність Держави шляхом її витребування у власника. 
Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2019 року позов задоволено.
Визнано недійсним наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-25183-СГ від 23.09.2016 року, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер 6825584600:07:051:0223, для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
Витребувано у ОСОБА_1 на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області земельну ділянку загальною площею 2 га, кадастровий номер 6825584600:07:051:0223 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
Вирішено питання судових витрат. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначив, що судом було допущено порушення норм матеріального і процесуального права. Суд не врахував, що оскільки спірна земельна ділянка увійшла до складу новосформованої земельної ділянки, після чого була ним передана в оренду ТОВ «Агросад-2016», тому оскаржуване судове рішення стосується також прав та інтересів орендаря, у зв`язку з чим суду необхідно було вирішити питання щодо його залучення до участі у справі в якості співвідповідача. Суд неправильно застосував норми матеріального права, оскільки не врахував, що земельна ділянка з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223 припинила своє існування внаслідок об`єднання в іншу новосформовану земельну ділянку з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, яка перебуває в оренді у ТОВ «Агросад-2016». При цьому, враховуючи фактичну відсутність спірної земельної ділянки, як окремого об`єкта цивільних прав, її витребування у ОСОБА_1 є неможливим. Судом також не дотримано вимог ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», оскільки скасування судом державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).
Ухвалою апеляційного суду від 03.12.2020 року за клопотанням прокурора до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору було залучено ТОВ «Агромад-2016».
В судове засідання апелянт та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Представник ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області в суд не з`явився, в письмовій заяві просив справу розглянути без його участі, підтримав апеляційну скаргу. 
Прокурор в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржуване судове рішення. 
Заслухавши пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 23.09.2016 року №22-25183-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , яка розташована за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області; надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 2,0 га (кадастровий номер 6825584600:07:051:0223) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області.
На підставі вказаного наказу державним реєстратором Олешинської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області 06.10.2016 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на дану земельну ділянку.
Як вбачається з даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2016 року відчужив вищезазначену земельну ділянку ОСОБА_1 . 
В подальшому ОСОБА_1 провів об`єднання набутої ним спірної земельної ділянки (кадастровий номер 6825584600:07:051:0223) з іншими земельними ділянками, утворивши земельну ділянку площею 6 га з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244, що підтверджується технічною документацію із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок за заявою ОСОБА_1 , розробленою ПП «ПоділляІнвентарБюро». Після цього, новосформована земельна ділянка площею 6 га з кадастровим номером 6825584600:07:051:0244 була передана ОСОБА_1 в оренду ТОВ «Агросад-2016» строком на 10 років на підставі договору оренди від 22.05.2018 року, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 23.05.2018 року, номер запису 26334815.
В той же час, як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_2  раніше уже звертався із заявою до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки державної власності площею 2,0 га, яка знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Кам`янець-Подільський район, Грушківська сільська рада.
Наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 27.05.2016 року №22-13223-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 , яка розташована на території Грушківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, загальною площею 2,0 га (кадастровий номер 6822455800:05:002:0223) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Грушківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області.
Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 при зверненні до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою, надав недостовірну інформацію про те, що не використав право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим спірна земельна ділянка площею 2 га, з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223, яка знаходиться за межами населених пунктів Михайлюцької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області вибула із земель державної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_2 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою та четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. 
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. 
Частиною першою статті 330 ЦК України встановлено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває права власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. 
В силу ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року в справі №367/2022/15-ц викладено правову позицію, відповідно до якої власник вправі витребувати земельну ділянку й у тому випадку, коли вони поділені та/або об`єднані добросовісним набувачем. Формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб. Та обставина, що спірна земельна ділянка була об`єднана з іншими земельними ділянками, внаслідок чого утворилася нова земельна ділянка, якій присвоєно інший кадастровий номер, не може бути перешкодою для захисту права власності на землю. 
Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Згідно з приписом ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.
Частиною шостою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Для ведення особистого селянського господарства громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі - не більше 2,0 гектара (п. «б» ч. 1 ст. 121 ЗК України).
Згідно з ч. 4 ст. 122 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті передає у власність або у користування для всіх потреб центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи.
Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року, №15, Положення про Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Положення), затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 року № 333, таким відповідним центральним органом є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) та територіальні органи Держгеокадастру.
Оскільки станом на 23.09.2016 року (набуття у власність земельної ділянки площею 2,0 га з кадастровим номером 6825584600:07:051:0223) у власності ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка з кадастровим номером 6822455800:05:002:0223, яка була йому надана безоплатно з земель державної власності, тому ОСОБА_2 скористався своїм правом, передбаченим ст. 116 ЗК України, повторно, з порушенням визначеного земельним законодавством порядку.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи, вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України щодо способу захисту цивільного права, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права, колегія суддів приходить до висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права держави у формі визнання недійсним наказу та витребування земельної ділянки від добросовісного набувача ОСОБА_1 є належним та ефективним.
Доводи ОСОБА_3 щодо неправильного застосування судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції. Вказівка в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції приписів ч. 13 ст. 79-1 ЗК України та ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» є безпідставною. Вказані норми набрали чинності 16.01.2020 року, після ухвалення Шепетівським міськрайонним судом рішення 11.11.2019 року і не можуть регулювати спірні правовідносини, які виникли до набрання чинності цими змінами. 
Посилання апелянта на необхідність скасування судового рішення у зв`язку з незалученням до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Агросад-2016» є необґрунтованим, оскільки позовні вимоги прокурора щодо витребування земельної ділянки стосуються безпосередньо власника землі, ОСОБА_1 , тому правових підстав, передбачених процесуальним законом, для залучення орендаря спірної земельної ділянки, ТОВ «Агросад-2016», до участі у справі в суді першої інстанції в якості відповідача (співвідповідача) не вбачається.
При цьому необхідно зауважити, що оскільки ТОВ «Агросад-2016» є орендарем спірної земельної ділянки, має речове право щодо цієї землі, тому воно має право на звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення суду. В той же час судом апеляційної інстанції ТОВ «Агросад-2016» було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, тому незалучення товариства до участі у справі в якості третьої особи в суді першої інстанції не може слугувати підставою для скасування рішення суду за п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України. 
Не спростовують висновків суду також й інші доводи апеляційної скарги. 
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням вимог закону, тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 листопада 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 14 січня 2021 року.

Судді:                        Р.С. Гринчук

                       Л.М. Грох

                               А.М. Костенко