Номер провадження: 33/813/408/20
Номер справи місцевого суду: 523/6225/18 
Головуючий у першій інстанції Деркачов О. В. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Журавльов О.Г., розглянувши апеляційну скаргу адвоката Гришина Максима Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року,

встановив:
Постановою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 10200 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 352,40 гривень.
Встановлено, що 29 квітня 2018 року приблизно о 03:03 годині ОСОБА_1 , керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, у встановленому законом порядку, проводився із застосуванням приладу «Drager» в присутності двох свідків, результат позитивний 1,95 проміле алкоголю, чим порушив вимоги п. 2.9 а «Правил дорожнього руху України», за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з прийнятим рішенням, 19 лютого 2020 року адвокат Гришин М.В., в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу з заявою, в якій, посилаючись на не повідомлення правопорушника про час та місце розгляду справи, відсутність у судовому засіданні, не направлення йому судом копії судового рішення, просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року.
За результатами апеляційного розгляду просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Дослідивши зміст та строки подачі поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому, що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Порядок оскарження постанови судді у справі про адміністративні правопорушення регламентується ч. 2 ст. 294 КУпАП, відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду його справи (а.с.11). 
Доводи апеляційної скарги щодо необізнаності ОСОБА_1  про час та місце розгляду справи спростовуються матеріалами справи, а саме, з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №209893 від 29.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1  було повідомлено про розгляд адміністративної справи відносно нього 29.05.2018 року в Суворовському районному суді м. Одеси, про що свідчить його особистий підпис (а.с.2).
Доводи заяви та апеляційної скарги стосовно того, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення був складений відносно іншої особи, є необгрунтованими та безпідставними, оскільки, як вбачається з протоколу, він складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його особу було встановлено за паспортом НОМЕР_1 , саме цей документ надано ним до апеляційної скарги (а.п. 2, 50).
Що стосується невірної адреси, на яку судом була направлена поштова кореспонденція, то, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БР №209893 від 29.04.2018 року, правопорушником була зазначена адреса: м. Одеса, вул. 37-а Лінія, 12/15, на яку судом першої інстанції було направлено судову повістку. 
Судова повістка повернулась до суду з відміткою поштового відділення «адресат не проживає», що вважається належним сповіщенням особи про дату, час та місце розгляду справи. 
Судом першої інстанції в оскаржуваній постанові вірно зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, скориставшись своїм процесуальним правом.
Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про прийняте судом першої інстанції рішення відносно нього 29 травня 2018 року, саме з цього дня розпочався перебіг 10-ти денного строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Апеляційна скарга на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року була поданапредставником  ОСОБА_1 засобом поштового зв`язку лише 19 лютого 2020 року.
Посилання апеляційної скарги та заяви як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження на ту обставину, що правопорушник не був обізнаним про дату, час та місце розгляду справи та не був присутнім в судовому засіданні не можуть вважатись поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки ОСОБА_1 було відомо про наявність протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд справи в Суворовського районного суду м. Одеси. 
Доказів обставин непереборної сили, що завадила апелянту звернутись з апеляційною скаргою у передбачений чинним КУпАП десятиденний строк, до апеляційної скарги не надано та в суді не встановлено.
При цьому апеляційний суд зазначає, що одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява №52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України».
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України»).
Таким чином, апеляційний суд вважає, що підстави для поновлення строку на оскарження постанови суду відсутні.
За таких обставин, апеляційний суд визнає неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови районного суду у справі про адміністративне правопорушення, а тому, відповідно до положень ч. 2 ст. 294 КУпАП, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись статями 289, 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя Одеського апеляційного суду,

постановив:

Відмовити адвокату Гришину Максиму Валерійовичу, діючому в інтересах ОСОБА_1 в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року.
Апеляційну скаргу адвоката Гришина Максима Валерійовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Суворовського районного суду м. Одеси від 29 травня 2018 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г.Журавльов