ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" березня 2021 р.           Справа№ 910/18389/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
при секретарі судового засідання : Кубей В.І. 
за участю представників сторін: 
від позивача: Дроніна О.М.; 
від відповідача: Горбач О.М.;
від третьої особи: Грищенко В.О., 
розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" 
на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року
у справі № 910/18389/20 (суддя: Трофименко Т.Ю.)
за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" 
про припинення дії, що порушує право, шляхом заборони надання послуги транспортування природного газу

                                                           ВСТАНОВИВ: 
          Акціонерне  товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"  (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач), за участі  третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" (далі - третя особа) про визнання приєднання Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" до газотранспортної системи таким, що не відбулось; заборону Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" здійснювати транспортування природного газу по прямій трубі з ГРС-1 газопроводом Ду 800.
           18.01.2021 року через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року повернуто Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" заяву про зміну предмета позову у справі № 910/18389/20.
          Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року у даній справі та ухвалите нове рішення, яким задовольнити заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"  про зміну предмету позову в повному обсязі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального  та процесуального права, зокрема ст.ст. 2, 4, 13, 46 Господарського процесуального кодексу України.                               Так, скаржник вказав, що  в даному випадку, не відбулося збільшення  розміру немайнових вимог, а лише відбулася зміна предмету позову, яка полягає у зміні вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. 
          Крім того, за твердженням скаржника, він змінив лише  вимоги (не змінюючи підстав позову), задоволення яких забезпечить реалізацію мети позовної заяви - припинення транспортування  природного газу до конкретної точки виходу. Такі вимоги не є новими  немайновими вимогами, оскільки підстава їх виникнення  є єдиною та  незмінною, а мета позовних вимог не змінилася. 
          Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/18389/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Коротун О.М., Майданевич А.Г.
              Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року у справі №910/18389/20  своєю ухвалою від 25.02.2021 року. 
           22.03.2021 року  через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  відповідача  до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого відповідач  просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року у справі №910/18389/20.
          Крім того, представник відповідача у  відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що  заявою про зміну предмету позову Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" одночасно змінює предмет та підстави позову, що є фактично поданням окремого позову із іншим предметом та підставами та виключає можливість розгляду поданої позивачем заяви в даному судовому провадженні. 
          Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Коротун О.М. у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/18389/20     нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.
          Північний апеляційний господарський суд прийняв справу № 910/18389/20 за апеляційною Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року у справі №910/18389/20 до провадження колегію суддів у складі: головуючий суддя: Сулім В.В., суддів: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г. своєю ухвалою від 23.02.2021 року.
           23.03.2021 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого третя особа просила суд ухвалу господарського суду залишити без змін, а апеляційну  скаргу без задоволення.  
          Крім того, представник третьої особи  у  відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що  суд першої інстанції дійшов обґрунтованого рішення, що заява позивача містить  у собі прохання про розгляд судом нових позовних вимог, обґрунтованих новими підставами, що фактично є іншим позовом.    
          Представник позивача  в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 23.03.2021 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив її  задовольнити, а ухвалу Господарського суду міста Києва скасувати. 
          Представники  відповідача та третьої особи 23.03.2021 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду заперечували проти доводів апеляційної  скарги  та просили залишити її без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.  
          Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що ухвала  Господарського суду міста Києва від 21.02.2021 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга   Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"   - задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
          Повертаючи заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"  про зміну предмета  позову, суд першої інстанції виходив, зокрема, із того, що заява позивача про зміну предмета позову не є заявою про зміну предмета позову в розумінні господарського процесуального законодавства, оскільки містить у собі прохання про розгляд судом нових позовних вимог, що фактично є іншим позовом.
          Проте, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про зміну предмета позову  помилковим з наступних підстав.
          Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна предмета і підстав позову не допускається.
          Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. 
           Аналогічна правова позиція міститься  у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 року  у справі №924/1473/15.
          Частиною 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено право позивача на зміну предмета або підстави позову шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання.
          Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.
          Відповідно до ч. 3 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Тому у разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову.
          Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України        визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена судом.
          Згідно      ч.    5    ст. 13 Господарського процесуального кодексу України        суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
          Водночас визначені наведеними нормами 46  Господарського процесуального кодексу України        права, що належать тільки позивачу, певним чином визначають диспозитивність господарського процесу. Принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом. (Суд звертається до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі 922/1249/17  та в п. 7.9 постанови Верховного Суду від 23.04.2019 року у справі 911/1602/18).
          Так, як вбачається зі змісту заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"   про зміну предмета  позову, позивач  замість визнання приєднання Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" до газотранспортної системи таким, що не відбулось; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" здійснювати транспортування природного газу по прямій трубі з ГРС-1 газопроводом Ду 800., просить визнати дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» щодо приєднання ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» до газотранспортної системи на ділянці (Ду 800) нитки «ККЦ» ГРС-1 м. Кам`янське з ЕІС код 56ZOPDNP40138030 протиправними, а приєднання ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» до магістрального трубопроводу таким, що не відбулося; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»   надавати замовникам послуг транспортування розподіл потужності, доступ до потужності у точці виходу до нитки ККЦ (ГРС-1 м. Кам`янське) з ЕІС код 56ZOPDNP40138030; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» підтверджувати замовникам послуг транспортування номінації у точці виходу ККЦ (ГРС-1 м. Кам`янське) з ЕІС код 56ZOPDNP40138030 для потреб Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (код ЄДРПОУ 05393043) в природному газі; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» здійснювати алокацію подач природного газу замовникам послуг транспортування природного газу у точці виходу ККЦ (ГРС-1 м. Кам`янське) з ЕІС код 56ZOPDNP40138030 для потреб Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (код ЄДРПОУ 05393043) в природному газі, доповнивши при цьому позов новими обставинами у відповідній частині при збереженні в ньому первісних обставин.
          Враховуючи наведене вище, а також зміст раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, колегія суддів розцінює відповідну заяву Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"  як зміну предмета позову (яка полягає у зміні вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача) та доповнення позову новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин, що свідчить про те, що фактично Акціонерним  товариством "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" не було змінено підстави позову.
          З огляду на викладене, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що  останній змінив лише  вимоги (не змінюючи підстав позову), задоволення яких забезпечить реалізацію мети позовної заяви - припинення транспортування  природного газу до конкретної точки виходу. Такі вимоги не є новими  немайновими вимогами, оскільки підстава їх виникнення  є єдиною та  незмінною, а мета позовних вимог не змінилася.           
          Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.    Приписи ст.ст. 15, 16  Цивільного кодексу України  та господарський процесуальний закон надають особі право самостійно визначити спосіб захисту    для    поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, в тому числі, і шляхом обрання самостійно предмету позову для реалізації такого права на захист. 
          Таким чином, позивач використав своє право щодо можливості зміни предмета спору, шляхом подачі відповідної заяви, і на власний розсуд визначив предмет спору, зазначивши 
          У зв`язку з наведеним, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що   заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"  не є заявою про зміну предмета позову в розумінні господарського процесуального законодавства, оскільки містить у собі прохання про розгляд судом нових позовних вимог, що фактично є іншим позовом.          
          Тому доводи апеляційної скарги помилковість висновків суду першої інстанції  при поверненні заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"   про зміну предмета позову є обґрунтованими, оскільки такі доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду    справи.
          При цьому, колегія суддів зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.
          Відповідно до  ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини"     суди застосовують при розгляді справ      Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод     та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.
          Згідно п. 1    ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
          Так, у рішенні від 08.12.2016 року у справі "ТОВ "ФРІДА" проти України" (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17.01.2012 року у справі "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06).
          У рішенні від 13.01.2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.
          Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви (скарги) або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
          Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих      Конституцією     і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.          
          З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового  висновку про наявність підстав для повернення заяви Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про зміну предмету позову.
          Посилання суду першої інстанції на постанови Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі №918/350/16, від 27.06.2018 року у справі №910/18802/17, від 28.03.2019 року у справі №910/23066/17, від 10.09.2019 року у справі № 910/13267/18  є неприйнятними з огляду на те, що такі постанови прийнято Верховним Судом з огляду на іншу фактично-доказову базу у відповідній справі, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших встановлених обставин, і за інших поданих сторонами й оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) прийнято відповідне судове рішення.
          Так, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
          Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).
          Згідно ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
          За змістом ч. 3      ст. 271 Господарського процесуального кодексу  України     у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвали про повернення позовної заяви справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
          Виходячи з вищенаведеного судова колегія вважає, що висновок суду першої інстанції про повернення  Акціонерному товариству "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" заяву про зміну предмета позову у справі № 910/18389/20, є необґрунтованим, отже, ухвала Господарського суду міста Києва  від 01.02.2021 року у справі №910/18389/20  підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи. 
          Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) слід розподілити суду першої інстанції за результатами розгляду справи по суті в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                            
                                                     ПОСТАНОВИВ:

          1.  Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"  на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 року  у справі № 910/18389/20 задовольнити.
           2.    Ухвалу Господарського суду міста Києва  від 01.02.2021 року у справі №910/18389/20 скасувати.
           3.    Матеріали справи №910/18389/20 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.
          
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 29.03.2021 року.