Постанова
Іменем України                                  
 
11 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 22-з/824/615/2020
провадження № 61-12421ав20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Усика Г. І. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В.,
 
учасники справи:
заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»,
учасник третейського розгляду - Дочірнє підприємство «Дрінкс Україна», 
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2020 року у складі судді Кашперської Т. Ц. у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» про забезпечення позову, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог заяви
 
У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (далі - ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», товариство) звернулося до Київського апеляційного суду, як суду першої інстанції, із заявою про забезпечення позову у справі № 13/20 за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості, що перебуває на розгляді у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. 
 
На обгрунтування доводів заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» зазначало, що 
11 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - ПАТ «Український професійний банк», банк) та ДП «Дрінкс Україна» укладений договір про відкриття кредитної лінії № 709, за умовами якого банк відкрив позичальнику відкличну невідновлювану кредитну лінію у розмірі 7 500 000,00 грн на поповнення обігових коштів зі сплатою 
24 процентів річних за користування кредитом, на строк до 08 лютого 2016 року. 
 
12 травня 2014 року між ПАТ «Український професійний банк» та ДП «Дрінкс Україна» укладений договір про надання кредиту № 822, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 1 450 000,00 грн на поповнення обігових коштів зі сплатою 21 процента річних за користування кредитом, на строк 
до 28 вересня 2016 року.
 
03 квітня 2015 року між ПАТ «Український професійний банк» та ДП «Дрінкс Україна» укладений договір про надання кредиту № 904, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 2 500 000,00 грн на поповнення обігових коштів зі сплатою 22 процентів річних за користування кредитом, на строк 
до 03 квітня 2018 року.
 
Позичальник належним чином не виконав свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії від 11 лютого 2013 року № 709 у розмірі 
20 790 432,58 грн; за договором про надання кредиту від 12 травня 2014 року 
№ 822 у розмірі 2 817 943,99 грн; за договором про надання кредиту від 03 квітня 2015 року № 904 у розмірі 7 315 602,72 грн (далі - кредитні договори), у результаті чого станом на 07 травня 2020 року виникла заборгованість у загальному розмірі 30 923 979,29 грн.
 
Відповідно до постанови Правління Національного банку України 
від 28 серпня 2015 року № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український професійний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28 серпня 2015 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український професійний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого, з урахуванням змін, розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Український професійний банк» з 31 серпня 2015 року по 30 серпня 2020 року включно.
 
24 лютого 2020 року між ПАТ «Український професійний банк» та ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» укладений договір № 80 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, відповідно до якого право вимоги, зокрема за кредитними договорами від 11 лютого 2013 року № 709, від 12 травня 2014 року№ 822, від 03 квітня 2015 року № 904, укладеними між ПАТ «Український професійний банк» та ДП «Дрінкс Україна», перейшло до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а томуТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» є новим кредитором боржника ДП «Дрінкс Україна» за вказаними кредитними договорами.
 
Відповідно до пункту 14 договору про відступлення прав вимоги цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін (у випадку використання юридичними особами у своїй діяльності печатки) та нотаріального посвідчення. 
 
14 травня 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовом до 
ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості за кредитними договорами 
від 11 лютого 2013 року № 709, від 12 травня 2014 року № 822, від 03 квітня 
2015 року № 904, що станом на 07 травня 2020 року загалом складає 30 923 979,29 грн. 25 травня 2020 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків порушив провадження у зазначеній справі (справа 
№ 13/20).
 
Посилаючись на те, що ДП «Дрінкс Україна» не виконує свої зобов`язання за кредитними договорами, не повертає кредитні кошти і не сплачує проценти за користування ними та одночасно може вільно користуватися і розпоряджатися належними йому грошовими коштами, наявними на рахунках у банківських установах, є підстави вважати, що у разі не накладення арешту на грошові кошти вони можуть зникнути або їх кількість зменшитись, наслідком чого буде утруднення та неможливість виконання рішення суду про стягнення з відповідача заборгованості у справі № 13/20 за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості, що перебуває на розгляді у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»просило вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках, відкритих в будь-яких фінансових установах, та належать ДП «Дрінкс Україна», які будуть виявлені у ході виконавчого провадження у межах ціни позову у розмірі 30 923 979,29 грн.  
 
Короткий зміст ухвали апеляційного суду 
 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 липня 2020 року заяву ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про забезпечення позову повернуто заявникові.
 
Ухвала апеляційного суду, як суду першої інстанції, мотивована тим, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог, передбачених статтею 151 ЦПК України, оскільки заявник не долучив до заяви документів, що підтверджують подання позовної заяви до третейського суду, та доказів сплати ним судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Згідно з матеріалами, доданими до заяви про забезпечення позову, копія позовної заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості, адресована Постійно діючому Третейському суду при Асоціації Українських банків, не містить підтвердження отримання третейським судом такої позовної заяви (вхідного штампу суду з датою та вхідним реєстраційним номером), а з наданих заявником копій опису вкладення у цінний лист, списку відправлень цінних листів з врученням, накладної, роздруківку трекінгу з вебсайту АТ «Укрпошта», не можна дійти беззаперечного висновку щодо направлення засобами поштового зв`язку на адресу Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків саме позовної заяви, копія якої додана до даної заяви про забезпечення позову. Крім того, матеріали справи не містять ухвали Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків про порушення провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості. Надана заявником копія ухвали Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 05 червня 2020 року про відкладення розгляду справи № 13/20 за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості належним чином не завірена третейським судом, а її зміст не дозволяє дійти висновку про відповідність підстав, предмету позову і обсягу позовних вимог у вказаній справі тим, що зазначені у заяві про забезпечення позову. Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважав, що копія ухвали 
від 05 червня 2020 року не може слугувати допустимим доказом на підтвердження факту подання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до третейського суду позовної заяви до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 30 923 979,29 грн, про вжиття заходів на забезпечення заявник звернувся до апеляційного суду, як суду першої інстанції.
 
Узагальнені доводи апеляційної скарги 
 
У серпні 2020 року ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»подало до Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просило скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2020 року та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду на стадію вирішення питання про відкриття провадження за заявою ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ДП «Дрінкс Україна».
 
Апеляційна скарга мотивована посиланнями на те, що апеляційний суд, як суд першої інстанції, в оскаржуваній ухвалі дійшов помилкового висновку про недотримання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову вимог статті 151 ЦПК України. Під першим пунктом додатків до заяви про забезпечення позову, поданої представником ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» безпосередньо до канцелярії Київського апеляційного суду, зазначено «платіжне доручення № 9 від 13.05.2020 року, як доказ сплати судового збору». Працівники канцелярії апеляційного суду при прийманні заяви про забезпечення позову перевірили відповідність зазначених у заяві додатків їх фактичній наявності, відсутність, як додатку, платіжного доручення про сплату судового збору не виявлено. Крім того, на виконання вимог частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд не був обмежений у можливості самостійно перевірити факт надходження коштів зі сплати заявником судового збору за подання заяви про забезпечення позову до спеціального фонду Державного бюджету України. 
 
Не відповідають дійсності також висновки апеляційного суду про те, що заявник не долучив до заяви про забезпечення позову докази на підтвердження подання позовної заяви до третейського суду та її отримання ним, оскільки до відповідної заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»долучив як докази направлення позовної заяви до третейського суду 14 травня 2020 року (опис вкладення у цінний лист зі штемпелем АТ «Укрпошта», на якому міститься штрихкод 0407137475270, що дозволяє відслідкувати відправлення), так і докази отримання зазначеного направлення адресатом 15 травня 2020 року (роздруківка трекінгу з вебсайту АТ «Укрпошта»). Наведене у сукупності із наданою заявником копією ухвали Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків 
від 05 червня 2020 року обгрунтовано свідчить, що третейський суд за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 30 923 979,29 грн порушив провадження у справі та розпочав її розгляд. 
 
Додатково зауважив, що заявник протягом періоду травень-липень 2020 року неодноразово звертався до Київського апеляційного суду із заявою про забезпечення позову усправі № 13/20 за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості, що перебуває на розгляді у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків, однак таку заяву так і не було вирішено по суті, вказані заяви ухвалами апеляційного суду, як суду першої інстанції, були повернуті ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» з посиланням на недотримання вимог статті 151 ЦПК України.
 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. 
 
Рух справи у суді апеляційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 серпня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування
 
Перевіривши законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» не підлягає задоволенню з таких підстав. 
 
Частинами першою, другою статті 149 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
 
Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову визначено статтею 151 ЦПК України. Відповідно до частини першої зазначеної статті, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. 
 
До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (частина шоста статті 151 ЦПК України). 
 
Зазначені у частинах першій, шостій статті 151 ЦПК України вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову є загальним, тобто такими, що поширюються на усі випадки звернення до суду із заявою про забезпечення позову.
 
До заяви про забезпечення позову у справі, яка передана на розгляд міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду, цивільним процесуальним законодавством передбачені також додаткові вимоги, а саме, відповідно до частини сьомої статті 151 ЦПК України, до такої заяви мають бути додані: 
 
1) копія позовної заяви до міжнародного комерційного арбітражу, третейського суду або іншого документа, подання якого започатковує процедуру міжнародного комерційного арбітражу, третейського розгляду згідно з відповідним регламентом (правилами) арбітражу, або третейського суду або законодавством за місцем арбітражу;
 
2) документ, що підтверджує подання такої позовної заяви або іншого аналогічного документа згідно з відповідним регламентом (правилами) арбітражу, третейського суду або законодавством за місцем арбітражу;
 
3) копія відповідної арбітражної угоди чи угоди про передачу спору на вирішення третейського суду.
 
За змістом частини шостої статті 153 ЦПК України, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
 
Повертаючи заяву про забезпечення позову ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», апеляційний суд виходив з того, що при поданні такої заяви заявник не дотримався вимог статті 151 ЦПК України, а саме до заяви не додано: 1) документу, що підтверджує сплату судового збору; 2) документу, що підтверджує подання позовної заяви до третейського суду. 
 
Верховний Суд вважає, що з такими висновками апеляційного суду можна погодитися лише частково, з огляду на таке.
 
Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
 
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
 
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду. Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
 
Зі змісту заяви про забезпечення позову та додатків до неї, установлено, що ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» на підтвердження подання до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків позовної заяви про стягнення з ДП «Дрінкс Україна» заборгованості за кредитними договорами у розмірі 30 923 979,29 грн, надало до апеляційного суду: копію опису вкладення у цінний лист, що містить відмітку штемпеля АТ «Укрпошта», копію відправлень цінних листів з врученням (одержувач Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків), копію фіскального чеку про направлення поштового відправлення штрихкод 0407137475270, копію накладної (штрихкод 0407137475270), а також копію ухвали Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 05 червня 2020 року про відкладення розгляду справи № 13/20 за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості, призначення справи до розгляду у засіданні третейського суду на 10-00 годин 26 червня 2020 року, зі змістом якої убачається, що провадження у зазначеній справі порушено ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2020 року.
 
Документи, долучені ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста»до заяви про забезпечення позову, у їх сукупності дають обгрунтовані підстави вважати, що позовну заяву ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості, не лише подано до третейського суду, а й прийнято ним до провадження. Сама по собі відсутність у додатках до заяви про забезпечення позову копії ухвали від 25 травня 2020 року про порушення провадження у справі № 13/20 за позовом ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» до ДП «Дрінкс Україна» про стягнення заборгованості, за наявності інших документів, що підтверджують подання такої позовної заяви до третейського суду, не може свідчить про недотримання заявником вимог статті 151 ЦПК України. 
 
Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала апеляційного суду у наведеній частині, а саме щодо наявності підстав для повернення заяви про забезпечення позову, з огляду на недотримання заявником вимог пункту 2 частини сьомої статті 151 ЦПК України), не може бути визнана Верховним Судом законною і обгрунтованою. 
 
Разом з тим, доводи ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про те, що апеляційний суд залишив поза належною оцінкою надані ним докази сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову є неспроможними. Як убачається зі змісту заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про забезпечення позову до неї було додано копію платіжного доручення від 13 травня 2020 року № 10, що підтверджує сплату третейського збору у розмірі 25 900,00 грн за розгляд позовної заяви ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» у Постійно діючому Третейського суду при Асоціації українських банків, тоді як доказів сплати заявником судового збору за подання заяви про забезпечення позову матеріали справи не містять, у додатках до заяви про забезпечення позову також відсутнє застереження про долучення заявником такого додатку як документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову. 
 
Ураховуючи відсутність платіжного документа про сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про неможливість вирішення заяви про забезпечення позову по суті, та повернув її заявникові.
 
Аргументи апеляційної скарги про те, що повертаючи заяву про забезпечення позову, апеляційний суд не взяв до уваги правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 лютого 2018 року у справі 800/473/17 (провадження № 11-56заі18), відповідно до якого у заявника відсутній обов'язок надавати суду саме оригінал платіжного доручення про сплату судового збору, а суд повинен перевіряти зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, у тому числі і за наданим заявником дублікатом платіжного доручення, на законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду не впливають, висновків суду про повернення заяви не спростовують, оскільки матеріали заяви про забезпечення позову не містять жодного реквізиту платіжного доручення про сплату ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» судового збору за подання заяви про забезпечення позову, як і доказів того, що таке платіжне доручення існувало на момент подання заявником відповідної заяви до суду.
 
Таким чином, апеляційний суд, як суд першої інстанції, дійшов обгрунтованого висновку, що заяву ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, а тому наявні, визначені частиною десятою статті 153 ЦПК України, підстави для її повернення заявникові. Помилкове посиланняапеляційногосуду на те, що до заяви про забезпечення позову не додано документ, що підтверджує подання ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» позовної заяви до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, не призвело до неправильного висновку про повернення заяви про забезпечення позову у зв'язку з несплатою судового збору.
 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали. 
 
Керуючись статтями 24, 149, 151, 153, 351, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 липня 2020 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Повний текст судового рішення складений 11 лютого 2021 року.

Судді:                                                                            Г. І. Усик
 
І. Ю. Гулейков
 
О. В. Ступак