ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року	Львів	Справа № 308/11316/20 пров. № А/857/1786/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Хітрень О.Ю..,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2020 року (прийняте у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді суддею Хамник М.М.) у справі № 308/11316/20 за позовом військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 про затримання іноземця,

                                                   В С Т А Н О В И В :

11.05.2018 військова частина НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 , позивач) звернулася до суду з позовом про затримання громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вирішення питання про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідача було затримано в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин порушення законодавства України з прикордонних питань, проте остання звернулася із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту і рішення за вказаною заявою відповідача ще не прийняте. 

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2020 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила громадянка Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 , яка вважає, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у зв`язку з складеною ситуацією на території Республіки Сомалі вона разом із мамою втекла із країни. У жовтні 2018 року вони з матір`ю були прийняті до процедури визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Коли вона у 2020 році стала повнолітньою, міграційна служба вивела її зі справи матері в окрему особову справу, тобто взяла в окрему процедуру визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Зазначає, що здійснила спробу незаконного перетину державного кордону України, оскільки її мати хвора, яка не вміє готувати їжу і не може працювати у зв`язку з хворобою на що вона вже не могла спостерігати. Вважає, що вона вчинила адміністративне правопорушення, про що дуже шкодує, проте, за це правопорушення передбачена адміністративна відповідальність, а не фактичне позбавлення волі.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, громадянка Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 , о 16 год. 30 хв. 24.10.2020 була виявлена та затримана прикордонною поліцією Словацької Республіки в районі №206-207 прикордонних знаків, словацько-українського кордону, за незаконне перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, у складі групи осіб.
28.10.2020 о 09 год. 00 хв. відповідач була передана на територію України з Словацької Республіки в порядку Угоди між Україною та Європейським Співтовариством про реадмісію осіб, про що складений відповідний Акт приймання передавання особи від 28.10.2020. Далі відносно відповідача було складено протокол про адміністративне затримання від 28.10.2020, за результатами якого відповідача було поміщено у ВТТ Чопського прикордонного загону, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення.

З матеріалів справи видно, що відповідач 19.02.2020, перебуваючи на території України, звернулась до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області із заявою. У результаті такого звернення відповідачу було видано Довідку № 011190 від 19.02.2020, термін дії якої наразі продовжений до 19.11.2020.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не має законних підстав для перебування на території України, порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, намагався незаконно перетнути державний кордон України, беручи до уваги відсутність у відповідача документів, що дають право на перетин державного кордону України, а тому підлягає затриманню до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, є правильними, виходячи з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 289 КАС України заходи, визначені цією статтею (зокрема, затримання), також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Таким чином, затримання іноземця до завершення процедури розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні можливе лише за обставин вчинення ним порушення законодавства України з прикордонних питань і неприйняття рішення про визнання цього іноземця біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні. Тобто законодавство вимагає наявності тільки цих двох обстави і не вимагає черговості їх настання.

Частиною одинадцятою статті 289 КАС України передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Інструкцією про порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби України та взаємодії з територіальними органами Державної міграційної служби України під час звернення іноземців чи осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, затвердженою наказом МВС від 10.08.2016 №772, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02.09.2016 за № 1212/29342, визначено порядок дій посадових осіб органів та підрозділів охорони державного кордону (Морської охорони) у разі звернення іноземців або осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, а також порядок подальшої взаємодії з територіальними органами ДМС, якою згідно абзаців першого та другого підпункту 3 пункту 4 розділу II унормовано, що посадові особи підрозділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження: забезпечують подання до адміністративного суду за місцезнаходженням органу охорони державного кордону у визначений законодавством України строк позов про затримання іноземця та особи без громадянства до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, відповідно до частини другої статті 289 статті КАС України.

Враховуючи, що громадянка Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 порушила законодавство України з прикордонних питань і звернулася із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, колегія суддів вважає, що позов в/ч НОМЕР_1 про її затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні до завершення процедури прийняття рішення, за вищезазначеною заявою необхідно задовольнити.

Також суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач прибула на територію України для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, оскільки факт незаконного перетину державного кордону України з Словацькою Республікою, не свідчить про бажання отримати статус біженця або особи, яка потребує додаткового захисту, а дає підстави вважати суду апеляційної інстанції, що відповідач прибула на територію України, виключно як у транзитну країну для пошуку кращих умов життя для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи.

Щодо покликання апелянта, що судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено всупереч вимогам закону, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст.ст. 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу громадянки Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 жовтня 2020 року у справі № 308/11316/20 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова в повному обсязі складена 23 лютого 2021 року, у зв`язку з пребуванням судді Гуляка В.В. на лікарняному.