Справа № 439/1102/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І. 
Провадження № 33/811/1393/20                                                 Доповідач: Галапац І.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі:
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Галушки В.В. на постанову судді Бродівского районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року, –
з участю захисника правопорушника ОСОБА_1 – 
адвоката Дмитренка В.П.,
встановив:
цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік.
Також постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави. 420,40 грн. судового збору.
Згідно постанови судді, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 375417 від 24 серпня 2020 року, ОСОБА_1 о 02 год. 20 хв. 22 березня 2020 року по вул. Центральній у с. Лучківці, Бродівського району, Львівської області, керував автомобілем марки «ВАЗ 2109» номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі захисник правопорушника ОСОБА_1 – адвокат Галушка В.В. зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою.
Як вбачається з її змісту, апелянт, покликаючись на норми законів, КУпАП, КК України, Конституції України, Конвенції про захист права людини і основоположних свобод, рішення ЄСПЛ та судову практику, просить скасувати постанову Бродівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, п. 6 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто скасування акта, який встановлював адміністративну відповідальність та п.8 ч.1 ст. 247 КУпАП, тобто наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.
Заслухавши виступ захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Дмитренка В.П., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, суд вважає така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, крім іншого, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, дотримавшись вищезазначених вимог закону, об`єктивно з`ясував та дослідив всі обставини справи і докази у ній.
Так, протокол про адміністративне правопорушення серії БД№ 375417 від 24 серпня 2020 року відносно ОСОБА_1 оформлений відповідно до положень ст. 256 КУпАП, його форма та зміст відповідають вимогам діючого законодавства і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою і підтверджує подію і обставини правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у постанові, обґрунтований наявними в матеріалах справи доказами, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана об`єктивна правова оцінка, та детально викладеними в постанові, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Що стосується покликання захисника правопорушника адвоката Галушки В.В. про закриття провадження відносно ОСОБА_1 на підставі п.6 ч.1 ст. 247 КУпАП, то таке апеляційний суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.
Так, до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VІІІ від 22 листопада 2018 року, тобто до 01 липня 2020 року, КУпАП передбачав адміністративну відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
Після набрання чинності зазначеного вище закону, тобто з 01 липня 2020 року, відповідальність, зокрема за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, виключено з ч.1 ст. 130 КУпАП та закріплено у ст. 286-1 Кримінального кодексу України «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Разом з тим, Законом України від 17 червня 2020 року № 720-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав законної сили 03 липня 2020 року, внесені нові зміни до Закону № 2617-VIIІ, а саме, згідно з вимогами пункту 117 Розділу І Закону № 720-IX: у пункті 1 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 4, який запровадивши нову редакцію ст. 130 КУпАП виключав адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами у стані сп`яніння – відтак відновлена адміністративна відповідальність за ці дії; у пункті 2 Розділу І Закону № 2617-VIIІ виключено підпункт 171, який доповнивши КК України ст. 286-1 криміналізував відповідальність за керування транспортними засобами особами у стані сп`яніння – відтак відбулася декриміналізація цих дій.
Однак, відповідно до ч.1 ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Зазначені положення кореспондуються з положеннями частини другої ст. 58 Конституції України, згідно з якою ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.
Виходячи із цих положень, до осіб, які до 01 липня 2020 року вчинили правопорушення у виді керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, має бути застосований закон, що діяв під час і за місцем вчинення правопорушення.
Крім цього, на думку апеляційного суду, спростоване судом першої інстанції у своєму рішенні та не заслуговує на увагу покликання в апеляційній скарзі про закриття провадження в справі на підставі п.8 ч.1 ст. 247 КУпАП, оскільки кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 КК України відносно ОСОБА_1 закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Так, як вбачається з ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 08 липня 2020 року у справі № 439/517/20 (провадження №1-кп/439/96/20), ОСОБА_1 визнав себе винуватим в порушенні правил дорожнього руху, що полягають в керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про те, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП і жодної відповідальності за це не поніс.
Разом з тим, ч.6 ст. 38 КУпАП передбачено, що у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, а в даному випадку таке закрите судом 08 липня 2020 року.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суддя районного суду підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, обравши стягнення, яке згідно ст. 23 КУпАП є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, та не вбачає підстав для скасування рішення суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, –
постановив:
апеляційну скаргу захисника правопорушника ОСОБА_1 – адвоката Галушки В.В. – залишити без задоволення, а постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік – без зміни.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя судової палати 
з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду    Галапац І.І.