УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 686/29508/20
Провадження № 22-ц/4820/532/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Дубова М.В., 
       з участю представників сторін, 
        
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Карплюка О.І. від 04 лютого 2021 року.
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :
       
У листопаді 2020 року Акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль», звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, посилалося на те, що 06 червня 2007 року між ВАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен банк Аваль», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/8112/74/1456. За умовами кредитного договору позичальнику надано кредит в сумі 80000 доларів США строком до 05.06.2027 року на умовах сплати 12,5 % річних за користування кредитом, та виконання всіх інших зобов`язань в порядку та строки визначені договором. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 06.06.2007 року між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладені договори поруки №011/8112/74/1456/1, №011/8112/74/1456. Відповідно до умов зазначених договорів поручителі взяли на себе зобов`язання перед банком відповідати по зобов`язаннях, які виникають з умов кредитного договору №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року, в повному обсязі.
Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 02.07.2020 року заборгованість за кредитним договором складає 13052,30 доларів США, з яких заборгованість за кредитом – 11762,32 доларів США, заборгованість за відсотками – 1289,98 доларів США.
10.07.2020 року Банк направив вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 . Однак заборгованість відповідачі не сплатили.
Тому позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року в сумі 13052,30 доларів США.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2021 року позов задоволено. 
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, код ЄДРПОУ:14305909) заборгованість за кредитним договором 11762,32 долара США, заборгованість за відсотками – 1289,98 долара США, а всього: 13052,30 долара США, та судовий збір по 1747,06 грн. з кожного. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду як незаконне в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 боргу. Позивач не зазначив, що кредитні кошти перераховані ним в повному обсязі на придбання квартири у АДРЕСА_3 та одночасно укладений договір іпотеки, іпотекодержателем за яким є позивач. Іпотека є пріоритетним засобом забезпечення виконання зобов`язань перед іншими інститутами забезпечення. Суд не дослідив, чи застосував своє право банк як іпотекодержатель перед подачею цього позову.
Маючи намір продати квартиру (предмет іпотеки), ОСОБА_1 уклав договір про наміри з родиною ОСОБА_5 , предметом якого було майбутнє укладення договору купівлі-продажу цієї квартири. В подальшому ОСОБА_1 23.10.2014 року, 15.02.2016 року видавав довіреності ОСОБА_6 , якими уповноважив бути його представником з питань погашення заборгованості перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» згідно кредитного договору №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року, з питань припинення кредитних правовідносин за цим договором, та з питань внесення готівки на рахунки. Позивач приймав гроші від представника ОСОБА_1 , який діяв за згодою та в інтересах подружжя та у власних інтересах.
На думку апелянта, зазначені правочини та юридичні дії вказують про переведення боргу на іншу особу, за яку апелянт не поручався, а отже, його порука припинилася. Тому відсутні підстави для солідарного стягнення боргу за кредитним договором з нього. 
Крім того, апелянт не був повідомлений про розгляд справи, оскільки проживає не за місцем реєстрації, а по АДРЕСА_4 . Внаслідок неотримання судових повісток він був позбавлений можливості подати докази, які додає до апеляційної скарги.
У відзиві АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну, а рішення суду без змін. Зазначає, що договір про наміри не може свідчити про переведення боргу на іншу особу. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.
У відзиві ОСОБА_1 просить задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_3 , посилаючись на фактичну заміну кредитора та боржника у зобов`язанні.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Так, судом встановлено, що 06.06.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/8112/74/1456, згідно умов якого останньому надано кредит у сумі 80000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами строком до 05.06.2027 року.
06.06.2007 року між Банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладені договори поруки №011/8112/74/1456/1, №011/8112/74/1456, відповідно до умов яких поручителі взяли на себе зобов`язання перед Банком відповідати за зобов`язаннями, які виникають з умов кредитного договору №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/8112/74/1456 станом на 02.07.2020 року заборгованість за кредитом становить: 11762,32 долари США, заборгованість за відсотками 1289,98 доларів США, а всього - 13052,30 долари США.
Наведене підтверджується матеріалами справи. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що наявна заборгованість по кредитному договору підлягає стягненню в солідарному порядку з усіх відповідачів (позичальника та поручителів) на користь АТ «Райффайзен банк Аваль».
Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду та припинення поруки ОСОБА_3 є безпідставними.
Так, частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (статті 599 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до п. 3.1 договору поруки №011/8112/74/1456 від 06.06.2007 року, укладеного між банком та  ОСОБА_3 , у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України.
Підстави припинення поруки визначені статтею 559 ЦК України.
Так, згідно з ч.3 ст.559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.
Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
Апелянтом не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження заміни боржника у зобов`язанні за кредитним договором №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року.
Так, договір про наміри укласти в майбутньому договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_1 та третьою особою, з врахуванням норми статті 520 ЦК України не свідчить про заміну боржника у кредитному зобов`язанні, що виникло на підставі кредитного договору №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року.
В свою чергу в матеріалах справи відсутня згода кредитора на заміну боржника у зобов`язанні за кредитним договором №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року.
Довіреності від 23.10.2014 року, 15.02.2016 року також не підтверджують заміну боржника ОСОБА_1 на ОСОБА_6 у кредитному зобов`язанні, оскільки останній діяв лише як представник ОСОБА_1 . 
Хибним також є твердження апелянта про заміну кредитора за кредитним договором №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року та відповідними договорами поруки – як вбачається з статутних документів банку, відбулася зміна найменування товариства з ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а в подальшому - АТ «Райффайзен Банк Аваль».
В свою чергу заміна кредитора не є підставою для припинення поруки відповідно до статті 559 ЦК України. 
Відтак доводи апелянта про припинення його поруки по зобов`язаннях, які виникли з умов кредитного договору №014/8112/74/1456 від 06.06.2007 року, є безпідставними і не ґрунтуються на нормах матеріального права. 
Способи захисту суб`єктивних цивільних прав – це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За змістом ст. 16 ЦК, ст. 13 ЦПК України право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, зокрема, звернення стягнення на предмет іпотеки, чи заявлення позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору до боржника та поручителів в солідарному порядку, належить виключно позивачеві.
Твердження апелянта про пріоритетність іпотеки перед іншими інститутами забезпечення виконання зобов`язань і обов`язок АТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити свої вимоги в першу чергу за рахунок іпотечного майна не ґрунтується на нормах матеріального права. 
Безпідставним є також твердження апелянта про неналежне повідомлення судом першої інстанції його про розгляд справи - суд обґрунтовано направляв судові повістки та процесуальні документи апелянту за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому порядку, які поверталися з відміткою про відсутність особи за цією адресою. Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_3 вважається належно повідомленим про розгляд справи.
Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_3  залишити без задоволення. 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 04 лютого 2021 року залишити без змін.
        Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2021 року.

Судді                                         Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко