ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
29 березня 2021 року           справа №200/6925/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Міронової Г.М., 
секретар судового засідання – Мирошниченко О.Л,
за участю: представника відповідача –  Помалюк І.В.,
діючого згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань шляхом самопредставництва,
розглянув у відкритому  судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2020 року  у справі  № 200/6925/20-а (головуючий І інстанції Троянова О.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)   за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроторгпром»  до   Головного управління ДПС у Донецькій області   про   визнання протиправими та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Украгроторгпром» (далі – ТОВ «Украгроторгпром», позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі – ГУДПС у Донецькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.08.2019 року № 0000401410, який збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 78172 грн. за основним платежем та 19543 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.08.2019 року № 0000411410, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн. (а.с. 8-11).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.12.2020 року  позов задоволений:  визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 21.08.2019 року № 0000401410, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 78172 грн. за основним платежем та 19543 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області від 21.08.2019 року №0000411410, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн. (а.с. 193-197).
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні  позову через порушення норм матеріального та процесуального права, без врахування обставин, що мають значення для справи. Посилався на те, що правомірність спірних податкових повідомлень-рішень підтверджена висновками акту перевірки (а.с. 200-203). 
Позивачем подано заперечення на заяву відповідача про залишення позову без розгляду, в яких просив відмовити у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з раптовим погіршенням стану здоров`я. Колегія суддів вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню, враховуючи обмеженні строки розгляду апеляційної скарги. Крім того, явка сторін не визнавалась судом обов`язковою та заявником не надано доказів  в підтвердження погіршення стану здоров`я.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача,  вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
ТОВ «Украгроторгпром» є юридичною особою, перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС у Донецькій області, Бахмутське управління, Бахмутська ДПІ (Бахмутський район) (а.с. 135).
21.02.2019 року ГУ ДФС у Донецькій області звернулось до позивача із запитом № 15014/10/05-99-14-10-16 про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) щодо недостовірності визначення ТОВ «Украгроторгпром» даних податкового кредиту у сумі 78172,29 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «Ленд Центр» (код ЄДРПОУ 40536471), що містяться у податковій декларації з ПДВ за вересень 2016 року (а.с. 65-68).
Листом від 12.03.2019 року №1-п позивачем надані письмові пояснення з відповідними додатками (а.с. 69-71).
Листом від 05.06.2019 року № 45/05/10/05-99-14-10-16 ГУ ДФС у Донецькій області повідомлено позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та направлено на адресу останнього копію наказу від 03.06.2020 року №1073 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Украгроторгпром» та оригінал повідомлення про проведення перевірки (а.с. 18-19).
На підставі наказу ГУ ДФС у Донецькій області від 03.06.2019 року № 1073 та повідомлення  від 05.06.2019 року № 255 на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, посадовими особами податкового органу проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Украгроторгпром» за період діяльності з 01.09.2016 року по 30.09.2016 року з метою контролю за дотриманням повноти декларування та своєчасності сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «Ленд-Центр» (код ЄДРПОУ 40536471) за вересень 2016 року, за результатами якої складений Акт від 02.07.2020 року № 677/05-99-14-14/32406613 (а.с. 20-48).
Актом встановлені такі порушення:
- ведення бухгалтерського та податкового обліку,
- п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України в частині відсутності регістрів бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законодавством;
- п.44.1 ст.44, пп «а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України за правочинами, які спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у сумі 78172 грн., в тому числі за вересень 2016 року – 78172 грн.(а.с. 48).
Позивачем до ГУ ДФС у Донецькій області подані заперечення на акт (а.с. 44-55).
Листом ГУ ДФС у Донецькій області від 19.08.2019 року повідомлено, що висновки акту перевірки залишаються без змін (а.с. 56-64). 
На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Донецькій області прийняті податкові повідомлення-рішення від 21 серпня 2019 року:
- № 0000401410, яким встановлено порушення п.44.1 ст.44, пп. «а» п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПК України та застосовано штрафні (фінансові санкції) (нараховано пеню) на підставі пункту 123.1 статті 123 ПК України, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів на 97715,00 грн., з яких сума грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням складає 78172 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 19543 грн. (а.с. 14);
- № 0000411410, яким за порушення п. 44.1 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України на підставі пп. 54.3.3 п.54.3 ст.54 і пункту 121.1 ст.121 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн (а.с. 16).
За результатом розгляду скарги позивача від 11.09.2019 року на податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Донецькій області, рішенням ДПС від 11.11.2019 № 9072/6/99-00-08-05-01 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу – без задоволення (а.с. 140-141).
Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.
Відповідач вважає, що позивачем пропущений місячний строк звернення до суду з цим позовом, передбачений п. 56.19 ст. 56 ПК України, враховуючи правову позицію Верховного Суду в постанові від 26.11.2020 року у справі № 500/2486/19.
Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (ч. 4 ст. 122 КАС України).
Згідно п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.11.2020 року у справі  № 500/2486/19 норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.
Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження спірних ппр та подав скаргу до ДПС України, в результаті чого рішенням ДПС від 11.11.2019 року № 9072/6/99-00-08-05-01 податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу – без задоволення, при цьому, зазначене рішення надіслано на адресу позивача та повернуто за закінченням терміну зберігання (а.с. 140-141).
У зв`язку з неотриманням рішення ДПС України за результатами розгляду скарги, позивач повторно звернувся до ДПС України з листом від 12.12.2019 року (а.с. 139).
Листом від 14.01.2020 року ДПС України повідомило позивача про результати розгляду його скарги на спірні ппр (а.с. 140-141).
Таким чином, про результати адміністративного оскарження спірних ппр позивач дізнався після отримання листа ДПС України від 14.01.2020 року. З позовом до суду звернувся 27.07.2020 року.
Колегія суддів не застосовує позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 26.11.2020 року у справі  № 500/2486/19 щодо строків звернення до суду, оскільки така позиція викладена в листопаді 2020 року, тобто вже після звернення позивача з цим позовом до суду, а до листопада 2020 року Верховний Суд дотримувався іншої позиції щодо строку звернення до суду цієї категорії справ, а саме, незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження такий строк становить 1095 днів.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач своєчасно звернувся до суду з цим позовом.
Згідно п. 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
За змістом п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.
Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок передбачений вимогами статті 78 ПК України.
Згідно п.79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (п. 79.2 ст. 79 ПК України).
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (п. 79.3. ст. 79 ПК України).
Як наслідок, документальна позапланова невиїзна перевірка зовсім не передбачає процедури допуску до перевірки перевіряючих платником податків.
Тобто, усі можливі заперечення щодо підстав та порядку проведення позапланової невиїзної перевірки можуть бути викладені у письмових запереченнях на акт перевірки чи винесене податкове повідомлення-рішення.
Наявність зазначеної процедури виключають можливість застосування до спірних правовідносин положень статті 81 Податкового кодексу України, якою визначені умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення перевірок стосовно визначення умов відмови від допуску до перевірки та заборони відмови за певних обставин.
Таким чином, відповідно до положень ст. ст. 75, 77, 79 ПК України саме на податковий орган покладений обов`язок визначення законних підстав для призначення та проведення позапланових невиїзних перевірок конкретного суб`єкта господарювання.
Оскільки позивач зареєстрований та здійснював свою діяльність у місті Світлодарську Донецької області, відповідач повинен був окрім законів, які безпосередньо регулюють його діяльність стосовно контролюючих функцій, також врахувати та застосувати норми Закону № 1669.
Статтею 3 Закон України від 02.09.2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі - Закон № 1669-VII), що визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, передбачено, що органам і посадовим особам, уповноваженим законами здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, у період та на території проведення антитерористичної операції тимчасово забороняється проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність у зоні проведення антитерористичної операції, крім позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що відповідно до затверджених Кабінетом Міністрів України критеріїв оцінки ступеня ризику від провадження господарської діяльності віднесені до суб`єктів господарювання з високим ступенем ризику.
Згідно ч. 1 статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України «Про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України».
Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
Статтею 11 Закону № 1669-VII визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення; закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 року № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877).
Згідно статті 1 Закону № 877 державний нагляд (контроль) це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Статтею 2 Закону № 877 визначено, що цей Закон поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, а також вказано, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час здійснення заходів валютного контролю, митного контролю на кордоні, державного експортного контролю, контролю за дотриманням бюджетного законодавства, банківського нагляду, державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, державного нагляду (контролю) в галузі телебачення і радіомовлення.
Згідно частини четвертої статті 2 Закону № 877 заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобовязані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина п`ята статті 2 Закону № 877).
Статтю 2 Закону № 877 доповнено частинами четвертою та п`ятою згідно Закону України від 03.11.2016 року № 1726-VІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності щодо лібералізації системи державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі – Закон № 1726-VІІІ), який набрав чинності з 01.01.2017 року.
Пунктами 5, 6, 7 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1726-VІІІ встановлено, що на період проведення антитерористичної операції забороняється проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення.
Установити, що заборона на проведення планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання (в тому числі проведення перевірок органами Державної фіскальної служби України) поширюється також на суб`єктів господарювання, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції.
Заходи державного нагляду (контролю) щодо діяльності субєктів господарювання, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, можуть здійснюватися у разі їх ліквідації (реорганізації) або за письмовою заявою таких субєктів господарювання.
Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються та актуалізуються Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Таким чином, починаючи з 01.01.2017 року Законом № 1726-VІІІ поширено дію Закону № 877 на заходи контролю, що здійснюються податковими органами. Відповідно, починаючи з 01.01.2017 року на такі заходи контролю поширено й Закон № 1669-VII. Разом з тим, закони № 1669-VII та № 877 слід застосовувати, з урахуванням особливостей, зазначених у пунктах 5 та 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.
Таким чином, на період проведення антитерористичної операції Законами № 1669-VII та № 1726-VІІІ введено мораторій на проведення органами Державної фіскальної служби України планових та позапланових перевірок суб`єктів господарювання, що провадять діяльність в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та в населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, або, які здійснили державну реєстрацію зміни місцезнаходження з території проведення антитерористичної операції на територію, підконтрольну Україні, і які втратили первинну документацію щодо здійснення ними господарської діяльності на території та в період проведення антитерористичної операції.
Розпорядженням КМУ від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Світлодарськ Донецької області, в якому позивач здійснює господарську діяльність, включено до зазначеного переліку населених пунктів, та відноситься до переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.
Отже, позивач є суб`єктом господарювання, щодо якого з 01.01.2017 року Законами № 1669-VII та №1726-VІІІ встановлено заборону (мораторій) органам ДФС проводити планові та позапланові перевірки.
Колегія суддів зазначає, що на час винесення податковим органом наказу від 03.06.2019 року № 1073, відповідач внаслідок тимчасово законодавчо встановленим обмеженням не мав повноважень щодо призначення та проведення стосовно позивача позапланової невиїзної перевірки, тобто діяв не на підставі та не у межах повноважень, що визначені законами України. 
Зазначене призводить до визнання перевірки, за результатом якої складено акт № 677/05-99-14-10/32406613 від 02.07.2019 року, незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Верховний Суд в постанові від 17.01.2018 року у справі № 1570/7146/12 висловив правову позицію, що у разі визнання перевірки незаконною така перевірка відсутня як юридичний факт, що виключає наявність у податкового органу компетенції на прийняття податкового повідомлення-рішення. У такому випадку висновки акта перевірки, визнаної протиправною, не повинні оцінюватися судом. Податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню в силу незаконності податкової перевірки та відсутності правових наслідків такої.
Під час розгляду справи, суд також керується висновками Верховного Суду висловленими у постанові від 27 лютого 2018 року справа № 820/19845/14, згідно яких колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що спірний наказ не підлягає скасуванню, оскільки був реалізований, а отже вичерпав свою дію виконанням, з огляду на те, що норми, які регулюють порядок та підстави проведення документальних невиїзних перевірок, не передбачають процедури допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Такі перевірки здійснюються без обов`язкової участі платника податків, через що платник податків не в змозі висловити свою незгоду із правомірністю призначення щодо нього податкової перевірки до моменту її проведення. Тому питання щодо правомірності призначення та/або проведення невиїзної документальної перевірки має вирішуватись судом незалежно від того, чи відбулася така перевірка на час розгляду справи.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень, враховуючи протиправність проведення перевірки.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні. 
Керуючись ст.ст. 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Донецькій області  - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 грудня 2020 року  у справі  № 200/6925/20-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Украгроторгпром»  до   Головного управління ДПС у Донецькій області   про   визнання протиправими та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 29 березня 2021 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                                              Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                     Г.М. Міронова