Ухвала
іменем України 
22 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 310/2401/19
провадження № 51-6227ск20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінального суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року,
встановив:
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня       2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за частиною 1 статті 304 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, частиною 3 статті 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Відповідно до статті 71 КК шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 11 вересня 2018 року ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.
Крім того, цим вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення в касаційному порядку також оскаржуються.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року щодо засуджених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишено без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо його підзахисного. 
Перевіривши касаційну скаргу захисника на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
 
Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.
У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є:  істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості  кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги захисник фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Тобто, захисник у касаційній скарзі має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи на обґрунтування кожної позиції.
 
При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК захисник не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
З урахуванням наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд           
 
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23 березня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                 ОСОБА_2                                        ОСОБА_3