10.03.21
33/812/98/21
Єдиний унікальний номер судової справи 477/2100/20 
Номер провадження 33/812/98/21                         Головуючий у місцевому суді: Козаченко Р.В.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП                         Головуючий у апеляційному суді: Серебрякова Т.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2021 року                                                місто Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського апеляційного суду клопотання особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2021 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2021 року встановлено, що 06 листопада 2020 року о 09 год. 50 хв., ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Jaguar», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по автомобільній дорозі Н-11 (+ 313 км) Вітовського району Миколаївської області з явними ознаками наркотичного сп`яніння: млява мова, млява реакція зіниць на світло, тремтіння пальців рук. На вимогу поліцейських водій відмовився від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП. 
В апеляційній скарзі особа, притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , просить змінити постанову Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2021 року, та звільнити його від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення і обмежитись усним зауваженням.
Також, особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови, оскільки він перебував у рейсі, постанову не отримував, а про її існування та зміст випадково дізнався 13 лютого 2021 року з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.
В судове засідання призначене на 10 березня 2021 року особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився. Зі змісту апеляційної скарги убачається, що останній просить розглянути справу за його відсутності, з посиланням на відрядження. 
У відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб. 
Отже, з урахуванням диспозиції вищевказаної норми та відсутності у законі застережень щодо обов`язків заслуховування думки учасників справи за цими обставинами, та враховуючи, що особа, яка подала апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , апеляційним судом повідомлений про місце, дату та час розгляду справи та заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності, апеляційний суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження без його участі.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Так, при розгляді питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови апеляційний суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо поновлення пропущеного строку.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. 
Аналіз практики ЄСПЛ дозволяє виокремити фундаментальні обґрунтування на користь прийняття рішення про поновлення пропущеного строку звернення до суду. 
Так у справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. 
У справі «Мушта проти України» зазначено, що не можуть бути встановлені обмеження щодо реалізації права на судовий захист у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено; ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. 
У справі «Станьо проти Бельгії» ЄСПЛ зазначив, що суворе застосування строку без урахування обставин справи може бути непропорційним щодо цілі забезпечення правової визначеності та належного здійснення правосуддя, а також перешкоджати використанню доступних засобів правового захисту.
Крім того, ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).
Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. 
У своєму рішенні у справі «Скорик проти України» суд зазначив, що відповідно до п.1 ст.6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. 
До того ж, право на доступ до суду має бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним або ілюзорним». Це зауваження особливо стосується гарантій, закріплених у ст.6 Конвенції, з огляду на важливе місце, яке займає у демократичному суспільстві право на справедливий суд (рішення у справі «Зубац проти Хорватії» [ВП] (Zubac v. Croatia) [GC], заява № 40160/12, пункт 77, від 05 квітня 2018 року та зазначені у ньому справи).
ЄСПЛ роз`яснив, що положення ст.6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.
Як убачається з матеріалів справи, постанова Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2021 року винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Апеляційну скаргу подано до суду першої інстанції 18 лютого 2021 року.
Згідно ст.129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
За наведених обставин, а також враховуючи незначний проміжок часу між датою закінчення строку на апеляційне оскарження та датою подачі апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вказаний строк підлягає поновленню, оскільки справа розглянута у відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а апеляційна скарга подана одразу після ознайомлення з її змістом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
З урахуванням викладеного, керуючись ч.2 ст.294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:

Поновити  ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Жовтневого районного суду Миколаївської області від 29 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.В. Серебрякова