ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року м. Херсон

справа № 766/18176/19 
провадження № 22-ц/819/593/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 27 липня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої дія ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
встановив: 

У вересні 2019 року  ОСОБА_1 , від імені якої діяв  ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 16.06.2020 року позов задоволено частково та постановлено: стягнути солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7 940 грн (по 2 646,66 грн з кожного), моральну шкоду в розмірі 3 000 грн (по 1 000 грн з кожного), витрати на оплату вартості експертизи в сумі 2 512,00 грн (по 837,33 грн з кожного); а також стягнути із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави 768, 40 грн. судового збору, а саме: по 256,13 грн з кожного. В решті позову відмовлено.
16 липня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій, посилаючись на невирішення судом питання про стягнення з відповідачів понесених нею судових витрат, просила суд стягнути з відповідачів на її користь судові витрати у розмірі 13 012 грн, з яких 2 512 грн - витрати, пов`язані з проведенням інженерно-технічного дослідження, та 10 500 грн - витрати на правничу допомогу.
Додатковим рішенням суду від 27 липня 2020 року заяву задоволено частково та стягнуто солідарно із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 300 грн (по 1 100 грн з кожного).
В апеляційний скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить додаткове рішення суду змінити та стягнути солідарно з відповідачів на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду щодо наявності підстав для зменшення суми судових витрат на правничу допомогу зроблені з порушенням частини п`ятої статті 137 ЦПК України та не відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц , відповідно до яких зменшення суми судових витрат на правничу допомогу можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони, і суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат з власної ініціативи.
Крім того зазначила про те, що суд помилково здійснив розподіл судових витрат між відповідачами у рівних частинах.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд з посиланням на частину третю статті 141 ЦПК України вважав можливим зменшити заявлену суму до 3 300 грн. Додаткове рішення не містить мотивування висновку суду з цього приводу.
При цьому суд зазначив, що у позовній заяві представник позивача навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, який позивач понесла у зв`язку з розглядом справи, зокрема на правничу допомогу - у розмірі 10 500 гривень.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надала суду: договір про надання правової допомоги, укладений нею 02 травня 2019 року із адвокатом Власенком Д.В.; додаткову угоду до цього договору від 05 жовтня 2019 року; рахунок-фактуру №14-07/20 та акт приймання-передачі виконаних робіт від 14 липня 2020 року; квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 14 липня 2020 року про отримання адвокатом Власенком Д.В. від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 10 500 грн на підставі договору про надання правової допомоги від 02.05.2019 року.
З огляду на матеріали справи ОСОБА_2 , який є адвокатом на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Радою адвокатів Херсонської області 30.10.2015 року, надавав ОСОБА_1 правову допомогу згідно із укладеним з нею 02.05.2019 року договором (а. с. 25).
За умовами наведеного договору про надання правової допомоги, з врахуванням додаткової до нього угоди від 05.10.2019 року, адвокат прийняв доручення з надання правової допомоги та захисту інтересів клієнта у справі №766/18176/19 щодо стягнення із власника квартири АДРЕСА_1 матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , розташованої за тією ж адресою, що належить на праві власності ОСОБА_1 .
За змістом статей 133 та 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до судових витрат та за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;  2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини друга-шоста статті 137 ЦПК України).
Відповідно до наданих позивачкою рахунку-фактури та акту приймання-передачі виконаних робіт, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, платні юридичні послуги полягали: у участі адвоката у складанні акту про залиття квартири; аналізі судової практики у аналогічних спорах; наданні усної консультації; складанні та відправленні адвокатського запиту з приводу особи відповідачів; складанні позовної заяви. Щодо кожної із виконаних робіт адвокат зазначив витрачений час та вартість роботи за одну годину, що в загальному становить 5 годин 45 хвилин витраченого часу на суму 10 500 гривень.
Клопотання про зменшення понесених позивачкою витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідачі не заявляли.
За загальним правилом, визначеним частиною другою статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи (серед них- витрати на професійну правничу допомогу) покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові- на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що понесені нею витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з відповідачів, однак вважає, що підстав для зменшення їх розміру, зважаючи на відсутність клопотання відповідачів з цього приводу та недоведення ними неспівмірності цих витрат, немає.
Наведений висновок відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування статті 137 ЦПК України, викладеним, зокрема у постанові Великої Палати від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15 та інших постановах, які відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України враховує суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. 
Разом з тим, колегія суддів вважає, що виконання адвокатом роботи щодо прийняття ним участі у складанні акта про залиття квартири, заявленої ним як виконаної за умовами укладеного із позивачкою договору про надання правової допомоги, ним не доведено, оскільки цей акт складений 02.05.2019 року комісією, до складу якої адвокат Власенко Д.В. не включений та як представник ОСОБА_1 , яка й підписала цей акт, не зазначений (а. с. 9).
Отже, визначена ним вартість цієї роботи у розмірі 4 500 грн не може бути включеною у розрахунок витрат позивача на правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом додаткове рішення підлягає зміні із збільшенням розміру визначених до стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на правничу допомогу із 3 300 грн до 6 000 грн ( 10 500-4 500).
Крім того, визначивши до стягнення з відповідачів судові витрати у солідарному порядку, суд помилково зазначив про рівність часток кожного із них щодо цього обов`язку, оскільки відповідно до положень Цивільного кодексу України солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний в повному обсязі.
Отже, посилання на розмір частки кожного із відповідачів у солідарному зобов`язанні підлягає виключенню із судового рішення.
В решті частині додаткове рішення суду не оскаржено, тому в силу статті 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376 ЦПК України, суд
постановив: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.
Додаткове рішення Херсонського міського суду Херсонської від 27 липня 2020 року змінити, збільшивши визначений до стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 розмір витрат на правничу допомогу із 3 300 грн до 6 000 грн (шести тисяч гривень) та виключивши посилання на розмір частки кожного із відповідачів у солідарному зобов`язанні.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий                             Л. В. Пузанова

Судді:                                                               І. В. Склярська

                   Т. Г. Чорна

Повний текст постанови складено 18 березня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова