УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2021 року
м. Київ
справа №486/158/19
провадження № 61-1380ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Ткачука О. С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживача фінансових послуг та визнання недійсними договорів, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Кредобанк» про захист прав споживача фінансових послуг та визнання кредитного договору та договорів застави і поруки недійсними, в якому просив визнати недійсними кредитний договір, договір поруки недійсними та застосувати наслідки недійсності правочину шляхом стягнення з відповідача на користь позивача залишок неповернутого тіла кредиту у розмірі 181 600,33 грн.
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня             2020 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано нікчемним пункт 3.1. кредитного договору №5067/2016 від 11 листопада 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Кредобанк», а в задоволенні інших вимог відмовлено.
У січні 2021 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вивчивши касаційну скаргу, подані матеріали, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01 січня 2021 року встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2270 грн.
Так, у справі крім немайнових позовних вимог заявлена позовна вимога майнового характеру з ціною позову у розмірі 181 600,33 грн, яка станом на 01 січня  2021 року не перевищує двісті п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270*250=567500).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. Проте, таких доводів касаційна скарга не містить.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Зазначена справа є малозначною в силу закону та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Оскільки ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись пунктом 5 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 06 жовтня 2020 року та на постанову Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» про захист прав споживача фінансових послуг та визнання недійсними договорів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                 А. А. Калараш
Є. В. Петров
О. С. Ткачук