П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 р.	м.Одеса	Справа № 523/13511/20	
Головуючий в 1 інстанції: Кисельов В.К.
                                            
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.
-           Кравченка К.В.

 розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби Ілляшевича Ярослава Володимировича, третя особа: Чорноморська митниця Держмитслужби, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - 

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА 
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

          У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби Ілляшевича Ярослава Володимировича за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чорноморської митниці Держмитслужби про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення. В позовних вимогах позивач просить визнати протиправними дії виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби - Ілляшевича Ярослава Володимировича, а також скасувати постанову виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби  Ілляшевича Ярослава Володимировича про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил №0123/50800/20 від 02.09.2020 року, якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст.477 Митного кодексу України. Так, позивач посилається на те, що згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , він є власником транспортного засобу марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 .
           01.09.2020 року близько 14:44 год. у зону митного контролю відділу митного оформлення №3 митного поста "Крим" Чорноморської митниці Держмитслужби з території ВЕЗ "Крим" у напрямку материкової частини України заїхав транспортний засіб марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 05.12.2019 року.
          Згідно з постановою виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби Ілляшевича Ярослава Володимировича про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил №0123/50800/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.477 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.
          У постанові вказано, що ОСОБА_1  вчинив порушення встановленого законодавством порядку вивезення товарів на територію вільної митної зони, зокрема товару - транспортного засобу особистого користування марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 .
          На думку позивача, до його автомобіля не може використовуватись термін "товар", оскільки автомобіль використовується у власних потребах.
          Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 28.09.2020 року було відкрито провадження по справі.
          В судове засідання позивач ОСОБА_1 надав заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти проведення розгляду справи без його участі.
          Виконуючий обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби Ілляшевич Ярослав Володимирович повідомлявся належним чином про відкриття провадження у справі та дату проведення судового засідання, відзив на позов не подав.
          Представники Чорноморської митниці Держмитслужби в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Відповідно до наданого відзиву позовні вимоги не визнали у повному обсязі, а також пояснили, що позивач здійснив виїзд з території Російської Федерації до ВЕЗ "Крим" через Кримській міст. За думкою митниці, автомобіль позивача є товаром в розумінні ст.447 МК України. При здійсненні провадження у справі про порушення митних правил №0123/50800/20 конституційні права ОСОБА_1 не порушені, протокол складений на законних підставах у відповідності до вимог ст.494 МК України, постанову про накладення адміністративного стягнення винесено обґрунтовано, відповідно до вимог ст.477, ст.ст.522-527 МК України, правові підстави для її скасування відсутні, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
          
          Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року задоволено позов ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби Ілляшевича Ярослава Володимировича (73003, Херсонська обл., місто Херсон, вул. Гоголя, буд. 13) за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Чорноморської митниці Держмитслужби (73003, Херсонська обл., місто Херсон, вул. Гоголя, буд. 13) про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення.
          Визнано протиправними дії виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби - Ілляшевича Ярослава Володимировича.
          Скасовано постанову виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби - Ілляшевича Ярослава Володимировича про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил №0123/50800/20 від 02.09.2020 року, якою притягнуто ОСОБА_1 , 12.11.1972 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 477 МК України.
          На вказане рішення суду Чорноморська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року, скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2020 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. Постанову Чорноморської митниці Держмитслужби від 02.09.2020 року у справі про порушення митних правил № 0123/50800/20 – залишити без змін. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , власником транспортного засобу марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 є позивач - ОСОБА_1 .
01.09.2020 року близько 14:44 год. у зону митного контролю відділу митного оформлення №3 митного поста "Крим" Чорноморської митниці Держмитслужби з території ВЕЗ "Крим" у напрямку материкової частини України заїхав транспортний засіб марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу   НОМЕР_1 від 05.12.2019 року.
Відповідно до постанови виконуючого обов`язки першого заступника начальника Чорноморської митниці Держмитслужби Ілляшевича Ярослава Володимировича про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил №0123/50800/20, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 477 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп.
В постанові зазначено, що ОСОБА_1 вчинив порушення встановленого законодавством порядку вивезення товарів на територію вільної митної зони, зокрема товару - транспортного засобу особистого користування марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 , VIN код НОМЕР_3 .
          Не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Відповідачем не був доведений умисел позивача на порушення встановленого законодавством порядку ввезення транспортного засобу як товару на територію вільної економічної зони, оскільки позивач виїхав з території України на вказаному автомобілі, а потім повертався на територію України на цьому ж автомобілі, зазначений транспортний засіб для позивача не є товаром в розумінні ст.477 МК України.
Колегія суддів погоджується з цими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до вимог Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 року №1207-VІІ   територія Кримського півострова внаслідок російської окупації вважається тимчасово окупованою територією. Початком тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, згідно з українським законодавством, вважається дата набрання чинності Резолюції №68/262 Сесії Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 27.03.2014 року про підтримку територіальної цілісності України.
Розпорядженням КМ України №424-р "Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю" від 30.04.2014 року, у зв`язку із загостренням ситуації в Автономній Республіці Крим і вторгненням на територію України озброєних формувань, екстремістські налаштованих осіб та військовою агресією з боку Російської Федерації, блокуванням роботи пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю, які розташовані в Автономній Республіці Крим, що призводить до неможливості провадження подальшої діяльності в них та перешкоджає здійсненню передбачених законодавством України видів державного контролю під час перетинання державного кордону, та відповідно до   Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" вирішено тимчасово закрити пункти пропуску та пункти контролю за переліком згідно з додатком до цього розпорядження.
Законом України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"   встановлено особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до даного Закону тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 10 даного закону встановлено, що громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в`їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в`їзду - виїзду за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. На тимчасово окупованій території право власності охороняється згідно із законодавством України.
Законом України "Про створення вільної економічної зони "Крим" та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України" від 12.08.2014 року №1636-VII встановлено, що митні формальності, пов`язані з переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян через адміністративний кордон ВЕЗ "Крим", здійснюються у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених у статті 329 Митного кодексу України, як при переміщенні через митну територію України (п.6.3). Громадяни України під час перетину адміністративного кордону ВЕЗ "Крим", керуючись нормами Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», мають право перетнути адміністративний кордон між ВЕЗ "Крим" та іншою територією України за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 5 Закону України "Про громадянство України" або статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України"; перетнути адміністративний кордон ВЕЗ "Крим" із-за меж (за межі) державного кордону України за умови пред`явлення будь-якого документа, визначеного статтею 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" (п.7.3).
Пунктом 7.1 ст.7 Закону №1636 встановлено, що на фізичних осіб, які перетинають адміністративний кордон ВЕЗ "Крим", поширюється дія розділу ХІІ Митного кодексу. Цим розділом визначено порядок і умови переміщення громадянами товарів, а також транспортних засобів особистого користування.
Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року №1118 затверджені "Правила митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України".
Обмеження щодо тимчасового ввезення транспортних засобів введене Законом України №1636-VII тільки для зареєстрованих на території ВЕЗ "Крим" автотранспортних засобів, що використовуються у перевезеннях через адміністративний кордон ВЕЗ "Крим" для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів.
Відповідно до вимог ст.477 МК України, порушення встановленого законодавством порядку ввезення товарів на територію вільної митної зони, вивезення товарів з цієї території, проведення операцій з товарами, поміщеними в режим вільної митної зони, а так само порушення встановленого ч.2 статті 436 цього Кодексу строку розпорядження товарами, розміщеними у вільній митній зоні, у разі анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію цієї зони - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

          Позиція апелянта полягає у тому, що належний позивачу автомобіль марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 в силу положень пункту 57 ст.4 МК України вважається товаром, а тому дії позивача по ввезенню цього автомобіля з території Автономної Республіці Крим є порушенням ст.477 МК України.
          Колегія суддів вважає таку позицію апелянта помилковою, оскільки крім наведеного у п.57 ст.4 МК України терміну "товар", яким в розумінні Митного кодексу вважається будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі, цим же кодексом у наступних пунктах ст.4 окремо наведені роз`яснення термінів "транспортні засобі" які застосовуються у цьому кодексі.
          Так, згідно п.58 ст.4 МК України транспортні засоби - транспортні засоби комерційного призначення, транспортні засоби особистого користування, трубопроводи та лінії електропередачі.
          Транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення (п.59 ст.4 МК) .
          Транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно (п.60 ст.4 МК).
          З матеріалів справи вбачається і сторонами не заперечується, що автомобіль марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 під час виїзду з території України та під час повернення до України був використаний позивачем виключно для особистих потреб.
          Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки автомобіль марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 під час виїзду з території України та під час повернення до України був використаний для особистих потреб, такий автомобіль не є товаром в розумінні ст.477 МК України, а тому дії позивача не можуть бути кваліфіковані як порушення цієї статті.
          Отже, посилання відповідача на те, що належний позивачу автомобіль марки "Тойота", модель "НІ АСЕ", державний номер НОМЕР_2 в силу положень п.57 ст.4 МК України є товаром, колегія суддів вважає помилковими, оскільки у спірних правовідносинах вищевказаний автомобіль слід кваліфікувати за п.60 ст.4 МК, як транспортний засіб особистого користування.
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ст.477 МК України. 

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ч.3 ст.272 КАС України   судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2020 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.