Ухвала
28 січня 2021 року
м. Київ
справа № 759/12851/13
провадження № 61-186ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на постанову  Київського апеляційного суду 
від 12 листопада 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» (далі - ТОВ «ФК «Поліс») звернулось до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Заява мотивована тим, що, що рішенням Святошинського районного суду 
м. Києва від 22 січня 2014 року у справі № 759/12851/13 стягнуто з 
ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» 
(далі - ПАТ «ВТБ Банк») заборгованість за кредитним договором від 12 квітня 2012 року № R53400237623В у розмірі 263 853 грн 82 коп. та судовий збір у розмірі 2 753 грн 70 коп. 
Указане рішення виконувалося Святошинським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва, виконавче провадження № 43701494.
 
22 грудня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Поліс» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 221215нв. Відповідно до пункту 2.1 договору відступлення права вимоги ПАТ «ВТБ Банк» передає (відступає) на користь ТОВ «ФК «Поліс» свої права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Поліс» набуває права вимоги замість ПАТ «ВТБ Банк» за кредитними договорами та договорами забезпечення до них на умовах такого договору.
Згідно пункту 2.2 договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що ПАТ «ВТБ Банк» має право частинами у чотири етапи (чотирма траншами) передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «Поліс» набуває такі права вимоги шляхом підписання відповідної додаткової угоди до даного договору із зазначенням ціни додаткової угоди до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 221215нв від 22 грудня 2015 року, розміру заборгованостей боржників.
Відповідно до пункту 3.1.3 договору про відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Поліс» стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей по кредитним договорам, зазначеним у відповідному Реєстрі прав вимоги, а також їх зобов`язань по договорам забезпечення. Разом з правами вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
В подальшому між банком та ТОВ «ФК «Поліс» укладено додаткову угоду 
від 4 квітня 2016 року № 1 до договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 221215 від 22 грудня 2015 року та відступлено ТОВ «ФК «Поліс» право вимоги, зокрема, за кредитним договором № R53400237623B від 12 квітня 2012 року 
№ R53400237623B, боржник - ОСОБА_1 .
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року заяву ТОВ «ФК «Поліс» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником задоволено. Замінено стягувача у виконавчому листі 
від 22 січня 2014 року, виданому Святошинським районним судом м. Києва від 22 січня 2014 року у справі № 759/12851/13 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 263 853 грн 82 коп. за кредитним договором 
від 12 квітня 2012 року № R53400237623В  та судового збору у розмірі 
2 753 грн 70 коп., з ПАТ «ВТБ Банк» на ТОВ «ФК «Поліс».
Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року  ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Поліс» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у справі за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.
У грудні 2020 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
ТОВ «ФК «Поліс» подало касаційну скаргу на постанову  Київського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року, якій, посилаючись напорушення судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 квітня 2019 року у справі 
№ 2/1522/7611/11, згідно яких заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на 
будь-якій стадії процесу. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.
Указана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
від 27 березня  2020 року у справі № 1805/5998/2012.
У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Такий правовий висновок висловлений у Постановах Верховного суду 
від 21 жовтня 2020 року №2-2217/10, від 3 листопада 2020 року №436/7574/12.
Отже, умовою для заміни сторони виконавчого провадження є рішення суду, що підлягає виконанню, але яке не виконане.
Згідно матеріалів касаційного провадження та оскаржуваного судового рішення вбачається, що 24 грудня 2019 року заступником начальника Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Макаревич Я. А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.
Підставою для закінчення виконавчого провадження № 43701494, 
№ 43701494 стало те, що рішення повно і фактично виконане згідно виконавчого документа.
А відтак, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 22 січня 2014 року у справі № 759/12851/13, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість в розмірі 
263 853 грн 82 коп. за кредитним договором від 12 квітня 2012 року 
№ R53400237623В та судовий збір у розмірі 2 753 грн 70 коп. виконано, що унеможливлює проведення заміни стягувача його правонаступником.
Суд апеляційної інстанції вірно зауважив, що від дня переходу до ТОВ «ФК «Поліс» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором 
від 12 квітня 2012 року № R53400237623B до дня закінчення виконавчого провадження пройшло більше трьох років та заявником не вчинялись будь-які дії щодо належного користування своїми правами, і лише 10 січня 
2020 року він звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником тобто після закінчення виконавчого провадження внаслідок повного виконання судового рішення.
Твердження ТОВ «ФК «Поліс» про те, що кошти, отримані на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості у розмірі 263 853 грн 82 коп., перераховані вказаному банку і отримані ним без жодної правової підстави не спростовують висновки апеляційного суду про неможливість заміни сторони виконавчого провадження яке завершене.
З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленого судового рішення не впливають. Суд правильно застосував положення законодавства та практику Верховного Суду у подібних правовідносинах.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оцінивши доводи касаційної скарги та мотиви судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування та мотивування судами норм процесуального права при ухваленні судового рішення про відмову у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником не викликає розумних сумнівів.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» на постанову  Київського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс» про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров