П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/7696/20 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Єфіменко О.В.  
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
09 лютого 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Капустинського М.М.  Сапальової Т.В. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року  (повний текст рішення складено 16.09.2020) у справі за адміністративним позовом приватного підприємства-фірма "Мрія 2000" до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови, 
В С Т А Н О В И В :
в лютому 2020 року позивач, приватне підприємство-Фірма "Мрія 2000", звернулося в  Житомирський окружний адміністративний суд з позовом до Київської митниці Держмитслужби (відповідача), після збільшення позовних вимог та роз`єднання позовних вимог у справі №240/1653/20, про визнання протиправними та скасування Рішення про коригування митної вартості №UА100000/2020/300019/2 від 21.01.2020 та Картки відмови у митному оформленні №UА100530/2020/00051 від 21.01.2020.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 16.09.2020 позов задовольнив. Враховуючи встановлені обставини справи та досліджені докази, суд  не погодився з позицією відповідача, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, зокрема щодо митної вартості товарів та її складових.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що надані позивачем документи, не містили об`єктивних відомостей про митну вартість задекларованого товару, а тому надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог щодо підтвердження митної вартості товарів, відповідно митниця мала право на коригування митної вартості.
Також зазначає, що відповідно до листа Посольства України у КНР від 17.01.2019 №6156/16-200-81 вартість транспортування 40-футового контейнеру з портів КНР становить 2500-3000$. Однак, у рахунку-фактурі (інвойсі) вартість транспортування оцінюваного товару становила 1880 доларів США, а тому встановлені факти викликали у контролюючого органу сумніви в достовірності декларування транспортних витрат, які є складовою митної вартості товару.
Крім того, поданий декларантом на письмову вимогу митного органу відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України висновок експерта № В-89 від 20.01.2020 не міг бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість товару, оскільки експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел.
Вважає, що додатково надана виписка з бухгалтерської документації не містила відміток посадових осіб отримувача (підписів уповноважених осіб та печатки підприємства). При цьому, в додатково наданому прайс-листі від червня 2019 року відсутній весь асортимент продукції, який наданий до митого оформлення.
Також, додатково надана копія митної декларації країни відправлення № 021720190000421876 від 21.11.2019 не могла бути використана як документ, що підтверджує заявлену митну вартість товару, оскільки відомості щодо номера коносаменту (СОSU220618250) не відповідали реквізитам коносаменту поданому до митного оформлення (SZAСМ 19110037). Перевірка за допомогою розпізнавання QR-коду, вказала на номер іншої декларації країни відправлення (021720190000418510).
Зазначає, що додатково надані банківські платіжні документи за попереднє митне оформлення не містили відміток уповноваженого банку про те, що кошти фактично сплачені (перераховані) отримувачу. У зв`язку із чим, методи 2а і 2б не могли бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.
Разом з тим, при перевірці додатково наданого лінійний коносаменту від 24.11.2019 №008116220618250, встановлено, що відправником та отримувачем є особи реквізити яких відрізняються від зазначених в товаросупровідних документах.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що позивачем при визначенні митної вартості товару за ВМД №UA100530/2020/002708 правомірно застосовано основний метод та визначено митну вартість за ціною договору, а обґрунтовані сумніви, які могли б стати підставою для винесення оскаржуваних рішень у відповідача відсутні.
Вважає, що питання вартості транспортних послуг узгоджується виключно суб`єктами господарювання з урахуванням кон`юнктури ринку, а рахунок-фактура (інвойс) та платіжне доручення про оплату є достатніми доказами понесених транспортних витрат.
Також заперечує, що поданий експортний висновок Житомирської торгово-промислової палати №В-89 від 20.01.2020 не може бути використаний як документ, що підтверджує митну вартість, оскільки такий ґрунтується на інформації про вартісні характеристики із джерела мережі «Інтернет» https://alibaba.com, який є однією з найбільших у світі торгівельною інтернет-платформою, на якому розміщена інформація про товари від різних продавців, яка дає експерту можливість провести аналіз кон`юнктури ринку та проаналізувати інформацію про вартісні характеристики товарів.
Заперечує, стосовно тверджень відповідача щодо відсутності підстав для використання додатково наданої підприємством копії митної декларації країни відправлення №4021720190000421876 від 21.11.2019, що підтверджує заявлену митну вартість товару з підстав зазначення в ній номера коносаменту, і не відповідає реквізитам коносаменту, поданого до митного оформлення, оскільки в експортній декларації країни відправлення зазначено номер лінійного коносаменту між перевізником та транспортним експедитором, а у ВМД №UA100530/2020/002708 - коносамент, що оформляється між відправником та отримувачем. Крім того, у всіх коносаментах та деклараціях повністю співпадають дані про найменування та вагу товару, компанію перевізника, порти доставки та вивантаження, а тому  аналіз декларацій та коносаментів давав змогу ідентифікувати поставку саме цього товару та саме за цими документами.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст. 311 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.03.2019 між приватним підприємством фірмою «Мрія 2000» (далі – ППФ «Мрія 2000») та “TENGYUXIN ELECTRONIC TRADING CO LIMITED”  (Гонконг) укладено контракт № TYN2019/110 (далі – контракт).
Підпунктом 1.1 пункту 1 вказаного контракту передбачено, що продавець зобов`язаний відвантажити товар і передати право власності покупцю. У свою чергу, покупець зобов`язаний сплатити і прийняти товар на умовах даного контракту.
Під товаром мається на увазі: обладнання для занять спортом, спортивні речі, а також аксесуари, комплектуючі та приладдя до вказаного обладнання в асортименті, у номенклатурі, кількості, за цінами і в терміни, указані в інвойсі (рахунку постачальника), що є невід`ємною частиною цього Контракту. Інвойс виступає Специфікацією на кожну поставку товару (п.п.1.2  п.1 контракту).
Відповідно до п.п. 2.1  п.2 контракту продавець надає товар для продажу а певних партіях, згідно замовлень Покупця. Ціни встановлюються згідно Incoterms 2010 (п.п.2.2 п.2 контракту).
Відправку товарів виконує продавець, або третя компанія, яка надає послуги логістики. Товар поставляється на територію України. Продавець поставляє товар, що продається за цим контрактом, на умовах згідно Incoterms 2010, визначених в кожному конкретному випадку поставки, що прописуються у відповідних інвойсах (п.п.3.1-3.3 п.3 контракту).
Термін дії контракту з моменту підписання діє протягом двох років (п. 9 п.п.9.4 контракту).
На момент здійснення господарської операції  контракт був чинний.
20.01.2020 до митного посту «Житомир» Київської митниці Дермитслужби уповноваженою особою декларантом ОСОБА_1 надано електронну митну декларацію, яка зареєстрована за №UА100530/2020/002708 з метою митного оформлення товару «Велосипеди», що надійшов на адресу ППФ «Мрія 2000».
Митну вартість визначено декларантом самостійно за основним методом на рівні: товар №1- 30,70 $ за одиницю, товар №2 - 3,06 $ за кілограм.
На підтвердження митної вартості товару до митної декларації надано такі документи: рахунок-фактура № ТYN2019UА18 від 19.11.2019; пакувальний лист №б/н від 19.11.2019 (а.с.26); коносамент SZACM19110037 від 24.11.2019; автотранспортна накладна А№330474 від 19.01.2020; акт про проведення огляду товару №UА500040/2020/0309 від 19.01.2020, складений в зоні діяльності Одеської митниці під час перетину митного кордону України; платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 44 від 08.01.2020; документ, що підтверджує вартість перевезення ТYN2019UА18/1 від 19.11.2019 та зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №ТYN2019/010 від 06.03.2019.
На вимогу митного органу та згідно з ч.3 ст.53 Митного кодексу України, позивач для підтвердження митної вартості товару додатково надав: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями № В-89 від 20.01.2020 (а.с.155); платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 44 від 08.01.2020 з відміткою банку; виписка з бухгалтерської документації від 19.08.2020; копію митної декларації країни відправлення № 021720190000421876 від 21.11.2019; прайс-лист від червня 2019; банківські платіжні документи за попереднє оформлення подібного товару №25, №26, №27, №36 №37 та рахунки-фактури попереднього митного оформлення № ТYN2019UА05 від 12.06.2019,  № ТYN2019UА11 від 26.06.2019.
У поданих позивачем на підтвердження митної вартості товару документах, на думку митного органу, були наявні розбіжності, у зв`язку із чим  21.01.2020 відповідачем було винесене рішення про коригування митної вартості №UA100000/2020/300019/2.
Оскаржуване рішення прийняте відповідачем з підстав:
-відповідно до листа Посольства України у КНР від 17.01.2019 №6156/16-200-81 вартість транспортування 40-футового контейнеру з портів КНР становить 2500-3000$, а у рахунку-фактурі (інвойсі) вартість транспортування оцінюваного товару становила 1880 доларів США;
- наданий висновок № В-89 від 20.01.2020, ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі “Інтернет” htps://alibaba.com. та експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарі в із інших джерел, а тому не може бути використаний, як документ, що підтверджує заявлену митну вартість;
- в додатково наданому прайс-листі від відправника товару від червня 2019 відсутній весь асортимент продукції, який наданий до митого оформлення;
- надана копія митної декларації країни відправлення № 021720190000421876 від 21.11.2019 не може бути використана оскільки відомості щодо номера коносаменту (COSU6220618250) не відповідають реквізитам коносаменту поданому до митного оформлення (SZACM19110037);
- первірка QR-кода, видає номер іншої декларації країни відправлення (021720190000418510).
- в лінійному коносаменті від 24.11.2019 №COSU6220618250 відправником та отримувачем є особи реквізити яких відрізняються від зазначених в товаросупровідних документах;
- не подано додаткові документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом).
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту надавалася інформація щодо вартості схожих товарів.
На підставі вищевикладеного, митна вартість скоригована до рівня: товар №1 – 61,52 доларів США, товар № 2 – 5,52 доларів США.
Коригування митної вартості слугувало підставою для видачі митним постом «Житомир» Київської митниці Дермитслужби картки відмови № UА 100530/2020/00051 з причин, що митна декларація не може бути оформлена, оскільки декларантом заявлена митна вартість товару не підтверджена документально, на письмову вимогу митного органу не надано додаткових документів, які підтверджують заявлену митну вартість, чим порушено вимоги ст. ст. 52, 53 Митного кодексу України.
У зв`язку з прийняттям рішення про коригування митної вартості від 21.01.2020 №UА 100000/2020/300019/2 дані граф  45, 47  митної декларації контролюючим органом не були використані для здійснення митного контролю та митного оформлення товару.
Відповідач вважає, що встановлені факти призвели до несплати встановлених законодавством митних платежів в повному обсязі, чим порушено вимоги статей 266, 289, 293 Митного кодексу України та ст. 57 Податкового кодексу України.
22.01.2020 ППФ «Мрія» подала до митного органу декларацію UA 100530/2020/003292 (а.с. 44, зворот - 45) за ціною визначеною рішенням про коригування митної вартості №UA100000/2020/300019/2 від 21.01.2020.
Після сплати позивачем визначених відповідачем митних платежів товари за ВМД №UА100530/2020/003292 було випущено у вільний обіг на митній території України.
Однак, винесені відповідачем оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картка відмови  позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду з адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.
Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.  2  та ч. 4 ст.  242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, положеннями   Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі – МК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулюються відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються МК України,  Податковим кодексом України  та іншими законами України з питань оподаткування.
Відповідно до частини 1  статті 248 МК України  митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1  ст. 257 Митного кодексу України).
Статтею  49  МК України  визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи   зазначені у  пункті 2 частини першої статті 57  цього Кодексу (ч.2-3 ст.58 МК України).
Аналізуючи вищезазначені положення МК України, слід відмітити, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у  статті 58 МК України.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності взаємозв`язку між продавцем і покупцем і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося представником відповідача, що декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару ВМД №UA 100530/2020/002708 були подані документи, передбачені частиною 2  статті 53 МК України та на вимогу відповідача додаткові документи, проте при перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем встановлені наступні розбіжності у поданих документах, зокрема:
- розбіжність у вартості доставки товару (декларантом зазначено 1880 доларів, за відомостями листа Посольства України у КНР від 17.01.2019 №6156/16-200-81 вартість транспортування 40-футового контейнеру з портів КНР становить 2500-3000$);
- висновок № В-89 від 20.01.2020, ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі “Інтернет” htps://alibaba.com. та експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел;
- в прайс-листі від відправника товару від червня 2019 року відсутній весь асортимент продукції, який наданий до митного оформлення;
- у копії митної декларації країни відправлення          №021720190000421876 від 21.11.2019 відомості щодо номера коносаменту (COSU6220618250) не відповідають реквізитам коносаменту поданому до митного оформлення (SZACM19110037);
- перевірка QR-кода, видає номер іншої декларації країни відправлення (021720190000418510).
- в лінійному коносаменті від 24.11.2019 №COSU6220618250 відправником та отримувачем є особи реквізити яких відрізняються від зазначених в товаросупровідних документах;
- відсутні договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товару, митна вартість якого визначається;
- рахунки здійсненні відповідно до платежів третім особам на користь продавця.
Однак, суд першої інстанції правомірно звернув увагу на те, що заниження вартості транспортних витрат 1880 доларів США з посиланням на лист Посольства України у КНР від 17.01.2019 №6156/16-200-81 є безпідставним, оскільки вказаний лист за своєю правовою природою не є нормативно-правовим актом, а носить лише рекомендаційний, роз`яснювальний та інформаційний характер.
При цьому, питання вартості транспортних послуг узгоджується між суб`єктами господарювання та на підставі контракту. Відповідно до п.п.3.3 контракту, продавець поставляє товар, що продається за цим контрактом, на умовах згідно Incoterms 2010, визначених в кожному конкретному випадку поставки, що прописуються у відповідних інвойсах. Продавець зобов`язаний надавати документи: інвойс з вказанням вартості товару; транспортні документи (коносамент).
Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, у постановах від 21 лютого 2020 року у справі №813/1229/16 та від 28 лютого 2020 року у справі №804/3463/15 Верховний Суд висловив позицію, що положення статей 53-55, 57-58 Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
За висновком Верховного Суду в цих справах позивач під час митного оформлення подав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Натомість відповідач всупереч вимогам частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства  України не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваних рішень.
У постановах від 10 жовтня 2019 року у справі № 809/1469/16 та від 20 лютого 2020 року у справі №826/25613/15 Верховний Суд вказав, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Натомість відповідачем не надано жодних доказів недостовірності заявленої вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.
Як свідчать матеріали справи підтвердженням вартості доставки (у розмірі 1880 доларів США) є інвойс TYN2019UA18/1 від 19.11.2019.
Транспортні витрати та вартість товару оплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням від 08.01.2020 на суму 15888,80 доларів США, в тому числі 14008,80 доларів США  - вартість товару та 1880 доларів США - вартість доставки.
Отже, розмір транспортних витрат щодо доставки товару вказаного у ВМД №UA100530/2020/002708 від 21.02.2020 підтверджений наявними у матеріалах справи доказами, а тому доводи контролюючого органу стосовно заниження вартості таких послуг не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а рахунок-фактура (інвойс) та платіжне доручення про оплату є достатніми доказами понесених транспортних витрат та їх вартості.
При цьому, зокрема, зі змісту експертного висновку №В-89 від 20.01.2020 видно, що експертом зроблено маркетинг ринку аналогічної продукції на підставі інформації прайс-листів фірм, що займаються продажем аналогічної продукції, інформації фірм-виробників подібних товарів. Крім того, згідно рекомендацій Українського Суспільства Оцінювачів при використанні інформації про ціни пропозицій, зазначені ціни повинні бути скоректовані у бік зменшення на 5-25%.
Також, за висновками експерта, вартість оцінюваних велосипедів становить від 2,44 до 2,69 дол. США за 1 кг ваги, що знаходиться в межах середньо ринкових цін на аналогічну продукцію, тобто на підставі вивченої інформації, і з урахуванням умов контракту, експерт зробив висновок про те, що ринкова вартість  продукції відповідає її контрактній ціні. Проведеною експертизою встановлено, що вартість пред`явлених спортивних товарів на 20.01.2020 складає 14008,8 доларів США.
Однак, доводи відповідача щодо неправильності інформації, яка викладена експертом у такому висновку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки такі не містять жодних посилань на інші джерела в яких інформація про вартісні характеристики товарів відрізняється від тієї, що викладена у висновку.
Разом з тим, вказаний висновок є чинним, а інформація вказана у ньому могла та повинна була використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення. Разом з тим, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними установами та надані позивачем контролюючому органу  додатково.
Доводи апеляційної скарги  про відсутність у  прайс-листі від відправника товару від червня 2019 року всього асортименту продукції, який наданий до митного оформлення, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки жодним нормативно-правовим актом України не встановлено вимог до змісту та форми прайс-листа постачальника.
Також, відсутність у прайс-листі будь-якої інформації не може бути підставою для коригування митної вартості, адже ідентифікація може бути проведена на основі інших документів та прайс-листу в сукупності.
Доводи відповідача щодо не відповідності у копії митної декларації країни відправлення №021720190000421876 від 21.11.2019 відомостей щодо номера коносаменту (COSU6220618250) реквізитам коносаменту поданому до митного оформлення (SZACM19110037), спростовуються тим, що  в експортній декларації країни відправлення зазначено номер лінійного коносаменту між перевізником та транспортним експедитором, а у ВМД №UA100530/2020/002708 - коносамент, що оформляється між відправником та отримувачем.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, у всіх коносаментах та деклараціях повністю співпадають дані про найменування та вагу товару, компанію перевізника, порти доставки, вивантаження,  та номер контейнеру зазначеного у коносаменту з номером контейнеру вказаного у інвойсі,  а тому доводи відповідача безпідставні.
Також зазначив, що при винесенні оскаржених рішень, відповідач помилково керувався інформацією про раніше визнану (визначену) органами доходів та зборів  митну вартість товарів по товару №1 - за митною декларацією №UA100070/2019/247253 (а.с.130-131) від 25.10.2019 та по товару №2 - за митною декларацією №UА500020/2019/005139 (а.с.134-135) від 17.05.2019, оскільки  у таких деклараціях перелік товару не ідентичний. Крім того, виробником таких товарів не являється “TENGYUXIN ELECTRONIC TRADING CO LIMITED”  CO.LTD”, а тому вартість такого товару може відрізнятися.
Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що при коригуванні митної вартості вищезазначеного інвентарю та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою із змінними механізмами обтяження в асортименті, митним органом враховувались усі викладені судом обставини.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що Київською митницею Держмитслужби при прийнятті рішення про коригування митної вартості не наведено достатньо обґрунтувань щодо визначення митної вартості товару..
Тобто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару. А саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Отже, митним органом не у повній мірі реалізовано повноваження в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого товару, а відтак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості  №UА100000/2020/300019/2 від 21.01.2020 та Картка відмови у митному оформленні №UА100530/2020/00051 від 21.01.2020 підлягали скасуванню.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.
Також, скаржником не надано доказів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Капустинський М.М.    Сапальова Т.В.