ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 січня 2021 року           справа №360/3517/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участю представника позивача Гребенара Олексія Володимировича, розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника позивача Гребенара Олексія Володимировича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року (повний текст складено 28 жовтня 2020 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/3517/20 (суддя І інстанції - Захарова О.В.) за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2020 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Гребенара Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області, з такими вимогами: 
1) визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 18.06.2020 № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю законних підстав для здійснення перерахунку;
2) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за заявою від 12.06.2020 з моменту призначення пенсії - 26.09.2019 з урахуванням його заробітної плати за період роботи з 01.08.1985 по 31.10.1996, з 01.01.1999 по 31.07.2000 на шахті «Краснопіллівська» на підставі довідок про заробітну плату від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526, від 16.04.2016 № 528, які видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», та виплатити йому різницю недоотриманої пенсії, починаючи з 26.09.2019. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення суду відповідачем було призначено пенсію позивачу, яка виплачується по теперішній час. 12.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо допризначення у зв`язку з наданням додаткових документів, а саме перерахунку пенсії згідно довідок про заробітну плату за період з 01.08.1985 по 31.10.1996 та період з 01.01.1999 по 31.07.2000. До заяви позивачем було додані довідки про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526, від 16.04.2016 № 528, які видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля». Рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 18.06.2020 № 4566/2020 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю законних підстав для здійснення перерахунку. В рішенні відповідач зазначив, що довідки про заробітну плату, які надав ОСОБА_1 для перерахунку пенсії видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», яка знаходиться за адресою м. Брянка, смт. Вергулівка, вул. Центральна, буд. І-Б, вказаний населений пункт відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014        № 1058 (в редакції розпорядження від 02.12.2015 № 1276-р). Надані довідки про заробітну плату оформлені з порушенням, Крім того, їх перевірка на відповідність первинним документам на даний час неможлива, оскільки установа, яка надала довідку знаходиться на непідконтрольній українській владі території, що може призвести до надлишкової виплати державних коштів. Здійснення перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату можливе при наданні завірених українською печаткою копій розрахунково-платіжних відомостей, на підставі яких надавались довідки про заробітну плату. Представник позивача та позивач вважають, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено врахування в розмір пенсії за віком заробітної плати за період з 01.08.1985 по 31.10.1996 та період з 01.01.1999 по 31.07.2000 згідно з довідок про заробітну плату від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526, від 16.04.2016 № 528, які видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля» та відмовлено в перерахунку пенсії.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 360/3517/20 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 18 червня 2020 року за № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2020 року про перерахунок пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішенням суду першої інстанції фактично для позивача створюються певні перешкоди в реалізації його права на отримання пенсії та можливі подальші протиправні маніпулювання з боку відповідача при повторному розгляді заяви позивача та можливість в подальшому відмовляти позивачу в перерахунку пенсії.  
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.                                                                                          Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.  
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  наступного. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (арк. спр. 7).
Згідно з інформацією, зазначеною у протоколі призначення пенсії, ОСОБА_1 призначена пенсія за віком за рішенням суду з 26 вересня 2019 року (арк. спр. 47-50).
12 червня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії до якої, зокрема, додав довідки про заробітну плату за плату для обчислення пенсії від 16.04.2016 № 523, 524, 525, 526, видані відокремленим підрозділом «Шахта «Вергелівська» державного підприємства «Луганськвугілля» (арк. спр. 53-56).
В довідках від 16.04.2016 № 523, 524, 525, 526 зазначено, що вони видані на підставі особових рахунків за 1985 -1989, 1990-1994, 1995-1996, 1999 - 2000 роки відповідно. Та зазначено, що ВП «Вергелівська» є правонаступником архіву шахти «Краснопіллівська» згідно з наказом від 04.09.2003 № 68 по ДП «Луганськвугілля».
Рішенням від 18 червня 2020 року № 4566/2020 УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області відмовлено позивачу в перерахунку пенсії (арк. спр. 57-58).
В обґрунтування рішення зазначено, що при попередньому підрахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526 - розмір пенсії збільшується на 3930,95 грн. Відповідно до Закону № 1058-ІV, підпункту 3 пункту 4.2. розділу IV Порядку № 22-1 та підпункту 8 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України від 16.04.2011 № 384/2011 для недопущення виникнення переплат або недоплат пенсій довідки про заробітну плату на пільгову роботу підлягають обов`язковій перевірці для перевірки відповідності виданих довідок первинним документам. Крім того, довідки про заробітну плату, які надав ОСОБА_1 для перерахунку пенсії видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», яка знаходиться за адресою: м. Брянка, смт. Вергулівка, вул. Центральна, буд. 1-Б., вказаний населений пункт відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1058 (в редакції розпорядження від 02.12.2015 № 1276-р). Довідки про заробітну плату від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016  № 525, від 16.04.2016 № 526 видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», оформлені відповідно до пункту 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що не відповідає Порядку № 22-1, оскільки пункт 7 в Порядку № 22-1 відсутній. Довідки, видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», яка є правонаступником архіву шахти «Краснопіллівська», що є неправомірно, оскільки поняття правонаступник архіву підприємства згідно з чинним законодавством відсутнє. В разі, якщо ВП шахтою «Вергелівська» довідки були б видані правомірно, як правонаступником їх перевірка на відповідність первинним документам на даний час неможлива, оскільки установа, яка надала довідку знаходиться на непідконтрольній українській владі території, що може призвести до надлишкової виплати державних коштів. З огляду на викладене в зазначеній ситуації не виконується припис статті 40 Закону № 1058-ІV щодо умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, що тягне за собою неправомірність обчислення пенсії за такими довідками. Здійснення перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату можливе при наданні завірених українською печаткою копій розрахунково-платіжних відомостей, на підставі яких надавались довідки про заробітну плату. Враховуючи зазначене та на підставі статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за заявою від 12.06.2020 на підставі довідок про заробітну плату від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526 за період 01.08.1985 по 31.10.1996 та за період з 01.01.1999 по 31.07.2000, в зв`язку з відсутністю законних підстав для здійснення перерахунку.
Спірним питанням при розгляді даної справи є правомірність відмови територіального органу Пенсійного фонду України в перерахунку пенсії позивачу на підставі довідок про заробітну плату, за відсутності документів на підтвердження нарахування заробітної плати.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» «в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).
Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України «Права, свободи та обов`язки людини і громадянина». Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.»
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Згідно частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Відповідно до статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Однак законодавство не встановлює, що неможливість здійснити перерахунок пенсії пенсіонеру є наслідком не надання підприємством документів для перевірки або неможливості їх перевірки.
Питання щодо подання та оформлення документів для перерахунку пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).
Відповідно до пункту 1 Порядку № 22-1 заява про призначення та перерахунку пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.
У пункті 2 Порядку № 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.
Згідно з підпунктом 4.1 пункту 4 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).
Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.
Згідно з підпунктом 4.2 пункту 4 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (підпункт 4.3 пункту 4 Порядку № 22-1).
Право особи на одержання та перерахунок пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження (пункт 4.7 Порядку № 22-1).
З матеріалів справи вбачається, що при розгляді заяви позивача від 12.06.2020 відповідач порушив вищезазначені приписи Порядку № 22-1.
Судом встановлено, що позивачем дотримано вимог вищевказаних нормативно-правових актів та додано до заяви про перерахунок пенсії довідки, що підтверджують пільговий характер роботи позивача, в яких вказано всі необхідні відомості, а також про заробітну плату, в яких зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Однак відповідач відмовив у врахуванні цих довідок як підстав для перерахунку пенсії позивача.
Суд вважає відмову відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивача протиправною та такою, що суперечить вищевказаним положенням чинного законодавства, зважаючи на таке.
В 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».
Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді Європейського суду з прав людини, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».
При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.
Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).
Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.
Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому Законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
З вищевикладеного слідує, що законодавцем встановлено заборону на використання тільки тих документів, що видані органами на тимчасово окупованій території, якщо ці органи створені у порядку не передбаченому законодавством України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач мав враховувати інформацію у наданих позивачем довідках від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526, виданих ВП «Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля».
Крім того, при отриманні заяви від позивача та у спірному рішенні відповідач не зазначив, які саме первинні документи необхідно надати позивачу.
Суд також вважає за необхідне зауважити, що місцезнаходженням ДП «Луганськвугілля» є контрольована українською владою територія та у разі існування будь-яких сумнівів відповідач, використовуючи надані Порядком № 22-1 та Законом № 1058-IV повноваження, може звернутися до ДП «Луганськвугілля» за отриманням відомостей або документів, виданих цим підприємством позивачу.
Таким чином, пенсійним органом грубо порушені вимоги підпункту 4.2 пункту 4 Порядку № 22-1 та неправомірно перекладений обов`язок доведення достовірності даних довідок на позивача.
Вищевказане свідчить про недотримання відповідачем вимог Закону № 1058-IV та Порядку № 22-1 щодо прийняття рішення про відмову у перерахунку пенсії, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, відповідно, й про невідповідність рішення відповідача принципам обґрунтованості та добросовісності рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, що є підставою для скасування такого рішення.
Відповідно, вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 18.06.2020 № 4566/2020 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
З огляду на те, що підчас судового розгляду встановлено, що спірне рішення про відмову у задоволенні заяви позивача, прийняте відповідачем передчасно, без врахування вимог Порядку № 22-1, не на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, належним, достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку буде покладання на відповідача обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2020 року про перерахунок пенсії. 
У зв`язку з встановленими обставинами позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії за заявою від 12.06.2020 з моменту призначення пенсії - 26.09.2019 з урахуванням заробітної плати позивача за період роботи з 01.08.1985 по 31.10.1996, з 01.01.1999 по 31.07.2000 на шахті «Краснопіллівська» на підставі довідок про заробітну плату від 16.04.2016 № 523, від 16.04.2016 № 524, від 16.04.2016 № 525, від 16.04.2016 № 526, від 16.04.2016 № 528, які видані ВП Шахта «Вергелівська» ДП «Луганськвугілля», та виплатити йому різницю недоотриманої пенсії, починаючи з 26.09.2019 є передчасними та не підлягають задоволенню.
Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд першої інстанції на підставі частини другої статті 9 КАС України дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним):
- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 18 червня 2020 року за № 4566/2020 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 червня 2020 року про перерахунок пенсії.
З огляду на викладене, позовні вимоги належить задовольнити частково. 
При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу представника позивача Гребенара Олексія Володимировича на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 360/3517/20 - залишити без задоволення.  
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 360/3517/20 - залишити без змін.         
Повне судове рішення складено 19 січня 2021 року.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

                                                                                                    І.В. Сіваченко