УХВАЛА

16 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 380/6473/20
адміністративне провадження № К/9901/7508/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача – Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 380/6473/20 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01грудня 2015 року по 30 листопада 2018 рік та грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2014 року по 2019 рік;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні соціальної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2014 - 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення, виключення зі списків військової частини 27 вересня 2019 рік;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за період з 01 грудня 2015 року по 30 листопада 2018 рік, включно в розмірі 125 992 грн 05 коп, з врахуванням січня 2008 року як базового місяця.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року, позовні вимоги задоволено частково. 

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 по 2019 роки, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби 27 вересня 2019 року. 

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27 вересня 2019 року. 

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 30 листопада 2018 рік. 

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за час проходження військової служби за період з 01 грудня 2015 року по 28 лютого 2018 рік з врахуванням січня 2008 року як базового місяця, за період з 01 березня 2018 року по 30 листопада 2018 рік з врахуванням березня 2018 року як базового місяця. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі визначеному законодавством.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року, апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , поданої на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2020 року у справі №380/6473/20 повернуто скаржнику.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верхового Суду з касаційною скаргою.

У поданій касаційній скарзі скаржник, з посиланням на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційної інстанції.
Верховний Суд, під час розгляду матеріалів касаційної скарги, поданої на процесуальну ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року, констатує таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України, відповідно до яких оскарження судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадках, встановлених законом.

За змістом частини третьої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Таким чином, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень з питань повернення заяви позивачеві (заявникові), поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування єдиної правозастосовної практики. 

Водночас аналіз оскаржуваного судового рішення та доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики з питань застосування відповідних норм права, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Враховуючи доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

На підставі викладеного, керуючись статтею 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 380/6473/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	М.В. Білак  О.А. Губська  О.В. Калашнікова