Справа № 143/1020/20
Провадження № 22-ц/801/418/2021
Категорія: 55
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року	Справа № 143/1020/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

позивач – ОСОБА_1 ,

відповідачі: Міністерство юстиції України, ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору –Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 143/1020/20 за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року, постановлену у складі судді Сича С. М. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання незаконним та скасування наказу.

Позовні вимог мотивовані тим, що в рамках виконавчого провадження № 60026733 з примусового виконання виконавчого листа № 143/1269/17 від 10 серпня 2018 року, виданого Погребищенським районним судом Вінницької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 17 960 489,42 грн, ДП «СЕТАМ» було організовано проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 134,09 га, кадастровий номер 0523484200:02:002:0017, що знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області.

16 грудня 2019 року він взяв участь в указаних торгах, за результатами яких переміг з ціною 848 304,11 грн, що підтверджується протоколом № 453945 проведення електронних торгів. 

На підставі цього протоколу та платіжних документів, які підтверджують сплату коштів за придбане право оренди нерухомого майна, 19 грудня 2019 року приватним виконавцем Турським О. В. було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки.

19 грудня 2019 року він звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. При цьому надав протокол № 453945 проведення електронних торгів від 16 грудня 2019 року та акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки від 19 грудня 2019 року.

20 грудня 2019 року державний реєстратор Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. прийняла рішення № 50357455 про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 134,09 га, кадастровий номер 0523484200:02:002:0017 і йому було видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 194092306 від 20 грудня 2019 року.

13 січня 2020 року адвокат Мартинюк Н. Р. в інтересах ОСОБА_2 подав до Міністерства юстиції України скаргу на рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. від 20 грудня 2019 року № 50357455.

03 липня 2020 року наказом Міністерства юстиції України № 2281/5 скасовано рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. від 20 грудня 2019 року № 50357455 про державну реєстрацію за ним права оренди земельної ділянки площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017.

03 липня 2020 року на підставі наказу Міністерства юстиції України від 03 липня 2020 року № 2281/5 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право оренди на земельну ділянку площею 134,09 га (кадастровий номер 0523484200:02:002:0017) знову було зареєстровано за ОСОБА_2 .

Вважає, що наказ Міністерства юстиції України від 03 липня 2020 року № 2281/5, яким його позбавлено права оренди земельної ділянки, є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки при його прийнятті Міністерством юстиції України було порушено процедуру розгляду скарги. Так, у порушення вимог ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 10, 11, 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 (надалі – Порядок № 1128), йому, як заінтересованій особі, не було надано копії скарги та доданих до неї документів, він не був повідомлений про час і місце засідання Колегії Міністерства юстиції України, що позбавило його права бути обізнаним з обставинами оскарження та матеріалами, що були предметом розгляду, а також можливості ознайомитися з доводами та вимогами даної скарги, подати свої пояснення (заперечення) та докази на їх обґрунтування.

Зазначені процедурні порушення розгляду скарги, на його думку, обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання незаконним та скасування цього наказу.

Крім того, указує на перевищення Міністерством юстиції України своїх повноважень, оскільки, як слідує з оскаржуваного наказу, він прийнятий на підставі висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08 травня 2020 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 13 січня 2020 року.

З указаного рішення слідує, що колегія, розглядаючи скаргу ОСОБА_2 , перевіряла не дотримання державним реєстратором процедури проведення реєстраційних дій, а фактично вдалася до оцінки правомірності придбання ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки на електронних торгах. Тобто, комісія вийшла за межі своїх повноважень, перейняла на себе повноваження суду і фактично вирішила спір про право оренди земельної ділянки, який виник між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Крім того, позивач посилається на те, що скарга ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки вона не містить реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується, та зміст оскаржуваного рішення, що, виходячи із положень ч. 8 ст. 37 цього Закону, мало б слугувати підставою для відмови у задоволенні скарги.

З огляду на викладені обставини, ОСОБА_1 просив: 

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 03 липня 2020 року № 2281 про задоволення скарги ОСОБА_2 від 13 січня 2020 року на рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. від 20 грудня 2019 року № 50357455;

- зобов`язати Міністерство юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 03 липня 2020 року № 2281 про задоволення скарги ОСОБА_2 від 13 січня 2020 року на рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. від 20 грудня 2019 року № 50357455.

Зобов`язано Міністерство юстиції України відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом відновлення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 134,09 га з кадастровим номером 0523484200:02:002:0017 за ОСОБА_1 .

Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Міністерство юстиції України порушило процедуру розгляду скарги, а саме не повідомило ОСОБА_1 про дату час та місце проведення розгляду скарги, чим позбавило позивача, як заінтересованої особи, можливості взяти участь у розгляді скарги та порушило право на захист, що є самостійною підставою для визнання наказу незаконним та скасування його.

Крім того, суд вважав, що Міністерство юстиції України надаючи правову оцінку правочину, з приводу переходу права оренди земельної ділянки внаслідок реалізації такого права державним виконавцем на публічних торгах, вийшло за межі наданих законом повноважень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2021 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 січня 2021 року апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишено без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 лютого 2021 справу призначено до апеляційного розгляду на 04 березня 2020 року о 09:00 год.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з`явилися без поважних причин, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про вручення повісток, а також відстеження поштових відправлень (трекінг).

Клопотання адвоката Гонти О. А. про відкладення розгляду справи надійшло на адресу суду 0 9:20 год. – після закінчення розгляду справи по суті.

Аргументи учасників справи

 
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

 
В обґрунтування апеляційної скарги Міністерство юстиції України зазначає, що оскаржуваний позивачем наказ є законним, прийнятим в порядку і спосіб визначений чинним законодавством, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про його скасування.

Міністерство юстиції України вказує, що підстави для визнання наказу незаконним та його скасування відсутні, оскільки під час прийняття оскаржуваного рішення державним реєстратором Чубатюк О. Р., усупереч вимогам ст. ст. 10, 23, 24, 27, 37 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 40, 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, не було належним чином встановлено наявності нового правочину, на підставі якого передбачена можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації, а також не було належним чином перевірено документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви та відмови у державній реєстрації прав, оскільки подані для проведення державної реєстрації прав документи не давали змоги встановити набуття іншого речового права (права оренди) за ОСОБА_1 на земельну ділянку.

Таким чином, Міністерство юстиції України, відповідно до підпункту «а» пункту 2 ч. 6 ст. 37 ЗУ «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» прийняло рішення про задоволення скарги та скасувало рішення про державну реєстрацію права оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку. Також Міністерство юстиції України зауважило, що акт про проведення електронних торгів є правочином, однак він не міг бути підставою для здійснення державної реєстрації права оренди земельної ділянки за позивачем.

Крім цього, ОСОБА_1 не був заінтересованою особою в розумінні норм Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128, так як він не був зазначений у скарзі. Тому підстави для повідомлення його про дату та час розгляду скарги колегією Міністерства юстиції України та надання йому копії скарги та доданих до неї документів відсутні.

Відзиви на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку від позивача та відповідача ОСОБА_2 не надійшли.

22 лютого 2021 року на адресу Вінницького апеляційного суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшли пояснення щодо апеляційної скарги, в яких при вирішенні спору покладаються на розсуд суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

 
Судом установлено, що 29 листопада 2012 року між орендодавцем – Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та орендарем – ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі, зареєстрований у відділі Держкомзему у Погребищенському районі, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 14 грудня 2012 року за № 052348424008425. 

Відповідно до пунктів першого, другого договору в оренду передається земельна ділянка для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, загальною площею 134,09 га (а.с.8-10).

11 жовтня 2012 року на підставі розпорядження Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області № 157 від 30 березня 2012 року начальником відділу Держкомзему у Погребищенському районі Запальським О. Ф., представником Плисківської сільської ради Вітрук П. Д., представником ДП «Вінницький науково – дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_4 та ОСОБА_2 складено акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 134,09 га, з них ріллі-134,09 га, яка знаходиться на території Плисківської сільської ради (а.с.11-12).

29 листопада 2012 року між орендодавцем - Погребищенською районною державною адміністрацією Вінницької області та орендарем - ОСОБА_2 складено акт прийому-передачі об`єкта оренди, який становить невід`ємну частину вищезазначеного договору оренди земельної ділянки (а.с.13).

Відповідно до протоколу № 453945 проведення електронних торгів від 16 грудня 2019 року, приватним виконавцем Турським О. В. було реалізовано право оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства площею 134,09 га, кадастровий номер 0523484200:02:002:0017, що знаходиться на території Плисківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. Ціна продажу склала 848 304,11 грн. Переможець ОСОБА_1 (а.с.14).

На підставі цього протоколу, 19 грудня 2019 року приватним виконавцем Турським О. В. було складено акт про проведення електронних торгів з реалізації права оренди земельної ділянки (а.с.15).

Рішенням державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. від 20 грудня 2019 року № 50357455 проведено державну реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки за ОСОБА_1 (а.с.17).

13 січня 2020 року адвокат Мартинюк Н. Р. в інтересах ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до Міністерства юстиції України, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме права оренди земельної ділянки за ОСОБА_1 (а.с.181,182).

Висновком Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 08 травня 2020 року рекомендовано скаргу ОСОБА_2 від 13 січня 2020 року задовольнити в повному обсязі та скасувати рішення від 20 грудня 2019 року № 50357455, прийняте державним реєстратором Чубатюк О. Р. (а.с.19, 20).

Наказом Міністерства юстиції України від 03 липня 2020 року № 2281/5 скаргу ОСОБА_2 від 13 січня 2020 року задоволено в повному обсязі. 

Скасовано рішення від 20 грудня 2019 року № 50357455, прийняте державним реєстратором Липовецької районної державної адміністрації Вінницької області Чубатюк О. Р. про державну реєстрацію за ОСОБА_1 права оренди земельної ділянки, кадастровий номер 0523484200:02:002:0017 (а.с.18).

Позиція суду апеляційної інстанції

 
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Спірні правовідносини зумовлені незгодою ОСОБА_1 з наказом Міністерства юстиції України про скасування реєстраційних дій щодо державної реєстрації за ним права оренди земельної ділянки. Тобто, позовні вимоги у справі заявлено про поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Такий висновок відповідає правовим позиціям висловленим у постановах: Великої Палати Верхового Суду від 29 травня 2019 року у справі № 826/9341/17 (провадження 11-318апп19), Великої Палати Верхового Суду від 19 червня 2019 року у справі № 802/385/18 (провадження 11-369апп19), Великої Палати Верхового Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 1840/3241/18 (провадження 11-958апп19).

Повноваження Міністерства юстиції України регулюються, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1150, надалі - Порядок № 1128).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, орган державної влади повинен бути утвореним у порядку визначеному Конституцією і законами України та зобов`язаний діяти на виконання вимог закону, за умов та обставин, визначених ним. Крім того, орган державної влади (суб`єкт владних повноважень) повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх, дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії та повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до пунктів першого, другого частини першої статті другої Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Пунктом сьомим частини першої статті сьомої Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що Міністерство юстиції України здійснює розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України.

Згідно з частинами першою-третьою, дев`ятою статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає скарги, зокрема, на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір). Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю. Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання указаного припису, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації п. 2 якого визначено, що для забезпечення розгляду суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - комісія), положення та склад яких затверджуються Мін`юстом або відповідним територіальним органом.

До повноважень комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації належить розгляд скарги по суті, встановлення наявності чи відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п. 12 Порядку № 1128, за результатами розгляду суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами у формі наказу.

Відповідно до пп. 3, 4 Порядку № 1128, розгляд скарг здійснюється за заявою особи, яка вважає, що її права порушено (далі - скаржник), що подається виключно у письмовій формі та повинна містити обов`язкові відомості та документи, що долучаються до скарги, передбачені Законами, а також відомості про бажання скаржника та/або його представника взяти участь у розгляді відповідної скарги по суті та про один із способів, зазначених у п. 10 цього Порядку, в який скаржник бажає отримати повідомлення про зазначений розгляд. Така скарга у день її надходження реєструється суб`єктом розгляду скарги відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах. Відсутність обов`язкових відомостей у скарзі та документів, що долучаються до скарги, передбачених Законами, не є підставою для відмови у її реєстрації. Скаржник може відкликати подану скаргу на будь-якому етапі її розгляду. У такому випадку скарга залишається без розгляду. Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян» з урахуванням особливостей, передбачених Законами, які обраховуються з моменту реєстрації її суб`єктом розгляду скарги.

Пунктами 5-7 Порядку № 1128 визначено, що перед розглядом скарги по суті комісія вивчає скаргу для встановлення: чи віднесено розгляд скарги відповідно до Законів до повноважень суб`єкта розгляду скарги (належний суб`єкт розгляду скарги); чи дотримано вимоги Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги; чи наявні (відсутні) інші скарги у суб`єкта розгляду скарги.

Строк розгляду скарги у випадку, передбаченому абзацом першим цього пункту, обраховується з дати її реєстрації належним суб`єктом розгляду скарги. При цьому вимога Законів щодо строків подання скарги вважається виконаною, якщо така скарга подана у відповідні строки до суб`єкта розгляду скарги, який пересилав її до належного суб`єкта розгляду скарги.
У разі коли встановлено порушення вимог Законів щодо строків подання скарги, вимог щодо її оформлення та/або щодо документів, що долучаються до скарги, суб`єкт розгляду скарги на підставі висновку комісії приймає мотивоване рішення про відмову у розгляді скарги без розгляду її по суті у формі наказу.

Відповідно до пп. 9, 10 та 11 Порядку № 1128 під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду. Суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє особам, запрошеним до розгляду скарги по суті, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі); шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту; засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі та/або інших документах що додаються до скарги). Копії скарги та доданих до неї документів надаються особам, запрошеним до розгляду скарги по суті (крім скаржника), не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті.
Згідно з п. 3 розділу III Положення № 37/5 секретар комісії завчасно повідомляє членів комісії, а також скаржника та/або його представника, суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, а також надає/надсилає членам комісії та зазначеним особам необхідні матеріали в електронному або паперовому вигляді. Заінтересовані особи обов`язково запрошуються на розгляд скарги по суті, мають бути завчасно повідомлені про порядок денний запланованого засідання, дату, час і місце його проведення, їм має бути надано/надіслано необхідні матеріали (копії скарги та доданих до неї документів) в електронному або паперовому вигляді. При цьому, такі матеріали мають бути отримані (наручно або поштою) не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті.

Використання прислівника «обов`язково» свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника, суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) та заінтересованих осіб для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

Отже неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2016 № 37/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2016 за № 42/28172).

Порядок не визначає вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги.

Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №822/1874/17 (провадження № К/9901/15719/18).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява 29979/04) в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються».

Таким чином, на Міністерство юстиції України покладено обов`язок забезпечення участі заінтересованих осіб у розгляді скарги шляхом належного повідомлення з метою реалізації їхнього права на захист, подання відповідних пояснень.

У контексті норми п. 11 Порядку № 1128, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обставини належного повідомлення всіх осіб, яких стосується скарга, призначена до розгляду на засіданні відповідної комісії, сприяють належному виконанню відповідачем своїх функцій та мають істотне значення для вирішення скарги. З огляду на передбачені законом вимоги, встановивши, що скаржника, суб`єкта, дії якого оскаржуються, або інших заінтересованих осіб не повідомлено про час та місце розгляду скарги або йому не надіслано скарги, комісія не має законних підстав розглядати скаргу по суті. 

Твердження представникам Міністерства юстиції України про те, що розгляд скарги за участю ОСОБА_1 є необов`язковим, оскільки він не є заінтересованою особою, апеляційний суд вважає безпідставними.

З матеріалів справи слідує, що позивач не брав участі у розгляді скарги, що свідчить про неналежне дотримання вимог закону повідомлення про час та місце розгляду. 

Позбавлення заінтересованої особи, яка є власником (користувачем) майна, можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується його безпосередньо, є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Встановлені процедурні порушення розгляду скарги нівелюють відповідні наслідки та обумовлюють наявність достатніх і необхідних правових підстав для визнання протиправним та скасування спірного наказу.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок Міністерства юстиції України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести за рахунок Міністерства юстиції України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                         С. К. Медвецький

судді:                                                                 С. Г. Копаничук

                                                                       В. В. Оніщук