ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 р. 	Справа № 440/5954/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Мінаєвої О.М. ,  Макаренко Я.М. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 22.01.21 року по справі № 440/5954/20
за позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна"  
до    Офісу великих платників податків Державної податкової служби              
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.01.2021 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків Державної податкової служби щодо не здійснення перерахунку суми штрафу, застосованого згідно з податковим повідомленням-рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 24.10.2018 №0001975014, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України. Зобов`язано Офіс великих платників податків Державної податкової служби здійснити перерахунок суми штрафу, застосованого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" згідно з податковим повідомленням-рішенням Офісу великих платників податків ДФС від 24.10.2018 №0001975014, відповідно до пункту 73 підрозділу 2 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України. В іншій частині позов залишено без задоволення.
21.01.2021 до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява адвоката Рекотової Т.А., представника інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" у даній справі, про ухвалення додаткового рішення у справі №440/5954/20 з підстав не вирішення судом при постановленні рішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з витратами позивача на оплату професійної правничої допомоги.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 року заяву адвоката Рекотової Тамари Анатоліївни від 21.01.2021 про ухвалення додаткового рішення у справі №440/5954/20 залишено без розгляду.
Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану ухвалу та напрвити заяву адвоката Рекотової Т.А. про ухвалення додаткового рішення по справі № 440/5954/20 позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби  про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Позивач наголошує, що наведеною нормою чітко передбачено порядок та строки подання суду доказів щодо розміру понесених стороною витрат. Кодекс адміністративного судочинства встановлює альтеративний порядок подання стороною доказів щодо витрат, а саме:          або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Позивач звертає увагу, що подання доказів до закінчення розгляду справи фізично є неможливим, оскільки представництво інтересів позивача здійснювалося адвокатом на підставі Договору про надання юридичних послуг та Додаткової угоди № 12 від 15.10.2020р. Як чітко зазначено у Додатковій угоді № 12 остаточний розрахунок із адвокатом здійснюється після ухвалення рішення по справі. Таким чином, на думку позивача, для підписання сторонами акту прийому-передачі необхідно наявність проведеної повної оплати за Додатковою угодою, а передумовою наведеного є прийняття судом рішення по справі.
Відповідач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача. 
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку адвокат Рекотова Т.А. підписала та подала заяву до суду 21.01.2021, тобто вже після ухвалення Полтавським окружним адміністративним судом рішення від 18.01.2021, таким чином за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.
Частиною першою, пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України передбачено, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати.
Отже, статтею 252 КАС України визначені загальні положення щодо ухвалення додаткового судового рішення у випадку не вирішення судом питання про судові витрати взагалі.
Також, статтею 252 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи положення статей 134 та 139 КАС України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі.
Законодавцем також визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.
Правові висновки з цього питання викладені Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року по справі №520/8309/18.
Як вбачається із матеріалів справи, вимога про стягнення судових витрат з відповідача була заявлена адвокатом Рекотовою Т.А. у позовній заяві.
Також, 21.01.2021 року, тобто на третій день після ухвалення рішення по справі, як того вимагає, ч. 7 ст. 139 КАС України 
Тобто, позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат до судових дебатів у справі та подано докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Висновок суду першої інстанції про те, що адвокатом Рекотовою Т.А. не подано заяву про стягнення судових витрат до судових дебатів відповідно до частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 143 КАС України щодо наміру подати докази про понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти після ухвалення рішення суду колегія суддів вважає проявом надмірного формалізму.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", №47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", №    35787/03, п. 29).
При цьому, ЄСПЛ провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Натомість надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального справа, що призвело до неправильного вирішення питання, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" - задовольнити.
Ухвалу  Полтавського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 по справі № 440/5954/20 - скасувати.
Заяву адвоката Рекотової Т.А. про ухвалення додаткового рішення по справі № 440/5954/20 позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Татнєфть-АЗС-Україна" до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.М. Мінаєва    Я.М. Макаренко